Провадження № | 2/447/1531/26
Справа № | 456/2383/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
(заочне) 

08.09.2026 м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - Рябчун А. В.,
за участю секретаря – Бойко О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2026 року до Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 травня 2026 року справу №456/2383/26 передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області.
Позовна заява мотивована тим, що 01 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 481623080 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8Z5H4. Предметом договору є кредитний ліміт у розмірі 12 000,00 грн. Позивач вказує, що відповідач умови договору належно не виконував, грошові кошти не повернув, відтак має заборгованість перед позивачем, який є правонаступником первісного кредитора.
Позивач вказує, що у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року в розмірі 15 679, 44 грн., яка складається з наступного: 12 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 3 679,44 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, ,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, до якого неодноразово укладалися додаткові угоди, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року.
23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року.
15 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу №15/07/25-Е, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЕЙС», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року.
Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «ЕЙС» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року у розмірі 15 679, 44грн., яка складається з наступного: 2 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 3 679,44 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 0,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями, судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Процесуальні дії суду
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2026 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В.
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 09 червня 2026 року позовну заяву ТОВ «ФК «Ейс» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб; витребувано інформацію, що містить банківську таємницю, та стосується відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 10 серпня 2026 року розгляд справи відкладено на 08 вересня 2026 року.
Представник позивача у судові засідання 10 серпня 2026 року, 08 вересня 2026 року не з`явився, при цьому в позовній заяві просить проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач в судові засідання 10 серпня 2026 року, 08 вересня 2026 року не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином в розумінні вимог пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23), якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц).
З огляду на наявність достатніх матеріалів у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та на підставі статті 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення у справі.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому відповідно до частини 2статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 481623080 від 01 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_1 отримав в ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредит у сумі з кредитним лімітом 12 000,00 грн. Договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису. 
Відповідно до кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в періодичну дату оплати процентів. Дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та дата сплати комісії зазначені в Графіку платежів, який міститься в Додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року, сума заборгованості станом на 26.12.2025 року становить 15 679,44 грн., яка складається з наступного: 12 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 3 679,44 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 15 679,44 грн., яка складається з наступного: 12 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 3 679,44 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями.
Відповідно до платіжного доручення № b3ef5a8b-e765-4844-95a0-e73da2f2eb27 від 01.02.2022 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що 01 лютого 2022 року на карту № 4441-11XX-XXXX-0909 було зараховано 3 800,00 грн., призначення платежу: згідно договору № 481623080 від 01 лютого 2022 року, ОСОБА_1 , код 3623906310, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.
Відповідно до платіжного доручення № a4eaeefc-3231-4de1-9119afe00c635 від 05.02.2022 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що 01 лютого 2022 року на карту № 4441-11XX-XXXX-0909 було зараховано 2 500,00 грн., призначення платежу: згідно договору № 481623080 від 01 лютого 2022 року, ОСОБА_1 , код 3623906310, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.
Відповідно до платіжного доручення № 36a043ec-cfac-4566-b441-85ccedde0c2e від 05.02.2022 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що 01 лютого 2022 року на карту № 4441-11XX-XXXX-0909 було зараховано 700,00 грн., призначення платежу: згідно договору № 481623080 від 01 лютого 2022 року, ОСОБА_1 , код 3623906310, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.
Відповідно до платіжного доручення № 9e8013e3-d739-4222-b5d4d2393e360 від 08.02.2022 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що 01 лютого 2022 року на карту № 4441-11XX-XXXX-0909 було зараховано 1 600,00 грн., призначення платежу: згідно договору № 481623080 від 01 лютого 2022 року, ОСОБА_1 , код 3623906310, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.
Відповідно до платіжного доручення № 00654027-0ce3-4d35-a1t8-c96e17aa6fc3 від 12.02.2022 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що 01 лютого 2022 року на карту № 4441-11XX-XXXX-0909 було зараховано 1 300,00 грн., призначення платежу: згідно договору № 481623080 від 01 лютого 2022 року, ОСОБА_1 , код 3623906310, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.
Відповідно до платіжного доручення № 39eace83-d729-4d6a-a139f938ea0ae4 від 22.02.2022 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що 01 лютого 2022 року на карту № 4441-11XX-XXXX-0909 було зараховано 2 100,00 грн., призначення платежу: згідно договору № 481623080 від 01 лютого 2022 року, ОСОБА_1 , код 3623906310, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, до якого неодноразово укладалися додаткові угоди, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року.
23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року.
15 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу №15/07/25-Е, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЕЙС», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України.
Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).
Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.
Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано.
У ході розгляду справи суд встановив, що від 01 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 481623080.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Відповідач ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту тощо.
Підписуючи кредитний договір № 481623080 від 01 лютого 2022 року відповідач ознайомився з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року виконало, надало ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 12 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 , вказану відповідачем в кредитному договорі, що підтверджується випискою АТ «Універсал Банк» про рух коштів та відповідною довідкою АТ «Універсал Банк».
Відповідач у процесі оформлення кредиту надав дані своєї банківської картки, на яку пізніше отримав кошти від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Належність вказаної банківської карти відповідачу підтверджується наданою на вимогу суду довідкою АТ «Універсал Банк» .
Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК.
Отже, відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року у розмірі 15 679, 44грн., яка складається з наступного: 12 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 3 679,44 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 0,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями. Добровільно таку заборгованість відповідач не погасив.
Будь-яких доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості відповідачем не надано, а відтак суд такий приймає до уваги.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Пунктом 1 частини 1 статті 512, статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, до якого неодноразово укладалися додаткові угоди, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року.
23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року.
15 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу №15/07/25-Е, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЕЙС», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року.
Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач, як новий кредитор за кредитним договором, набув право вимоги до відповідача, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість відповідача за кредитним договором, задовольнивши позов.
З огляду на вищевказане суд вважає, що позов ТОВ «ФК «Ейс», до якого перейшло право вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необхідно задовольнити та стягнути з останнього на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року у розмірі 15 679, 44грн., яка складається з наступного: 12 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 3 679,44 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 0,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи зазначені вимоги процесуального закону, та те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» задоволено, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» підлягають стягненню 2 662,40 грн сплаченого судового збору.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу
ТОВ «ФК «Ейс» подало заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 
При вирішенні питання що стягнення правничої допомоги суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1-5 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до частин 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.
За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Позивачем на підтвердження надання правничої допомоги надано: копію договору № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року про надання правничої допомоги, укладеного з Адвокатський об`єднанням «Соломко і партнери», копію протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги, копію додаткової угоди № 25771096869 до договору №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року про надання правничої допомоги, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 29 грудня 2025 року на суму 7 000, 00 грн., довіреністю від 11 серпня 2025 року, копію ордеру серії АІ № 2004328 від 20 серпня 2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, враховуючу думку представника відповідача, яка фактично зводиться до зменшення суми витрат на правничу допомогу, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює очікувані понесення позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати, суд вважає необхідним зменшити розмір заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 512, 514, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 628, 629, 639 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 89, 141, 178, 247, 261, 263-265 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 481623080 від 01 лютого 2022 року у розмірі 15 679 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімдесять дев`ять) гривень 44 копійки, яка складається з: 
12 000,00 грн. - заборгованість по кредиту;
3 679,44 грн. - заборгованість по відсотках;
0,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс», юридична адреса: 02090, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310а, код ЄДРПОУ 42986956, НОМЕР_3 в АТ «Універсал Банк», МФО 322001.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 08 вересня 2026 року.

Суддя Анна Рябчун