Справа № 344/13437/26 
Провадження № 2-а/344/158/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Атаманюка Б.М., секретаря судового засідання Солонинко С.А.,
за участі: 
представника позивача Цахнюк Н.М.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача – адвоката Халуса М.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України до громадянина Республіки Туреччина – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,- 

В С Т А Н О В И В: 

Представник Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України 14.07.2026 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до відповідача громадянина Республіки Туреччина – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.07.2026 до ЗМУ ДМС надійшло обгрунтоване звернення ГУНП в Івано-Франківській області (відділ міграційної поліції) про примусове повернення з території України в країну походження громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14.07.2026 згідно акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянтства громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був переданий працівникам ЗМУ ДМС.
14.07.2026 року було складено протокол № МІФ 000071 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП працівниками Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, у зв`язку з вчиненням правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП для з`ясування обставин справи та забезпечення своєчасного розгляду справи. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПР МІФ 001738 від 14.07.2026 за ч. 2 ст. 203 КУпАП громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перевищив дозволений строк перебування в Україні більш як на 30 днів, та проживав на території України без документів на право проживання в Україні. 
Дії громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 203 КУпАП – перевищення іноземцем встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Згідно витягу підсистеми «АРКАН» громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України 08.11.2017 року в приватних справах.
Станом на сьогодні відповідач ОСОБА_1 , перебуває на території України без будь-яких документів для іноземця (посвідка, дозвіл на імміграцію, довідка про звернення за захистом і т.д.), що дають право законно перебувати на території України. Таким чином, громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в Україні у статусі нелегального мігранта.
На підставі зазначеного представник позивача просила суд затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на шість місяців. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у адміністративному позові. Додатково зазначила, що раніше приймалося рішення суду про видворення громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і під час перебування вказаного громадянина у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, у 2024 році було виготовлено посвідчення особи, яке було дійсне протягом одного місяця та давало право на виїзд. Проте, відповідач не покинув територію України, строк дії посвідчення закінчився. Є підстави для повторного затримання особи та видворення. Просила задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та зазначив, що в Україну він приїхав у 2007 році, має тут двоє дітей, на даний час проживає у с.Кропивник, Калуського району Івано-Франківської області. Дійсно він мав покинути територію України, однак у зв`язку із відсутністю коштів на квиток не поїхав. На даний час хоче залишатися проживати в Україні. Просив відмовити у задоволенні позову.
Представник відповідача – адвокат Халус М.М. у судовому засіданні поклався на розсуд суду у вирішенні даної справи.
Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що 10.07.2026 до ЗМУ ДМС надійшло обгрунтоване звернення ГУНП в Івано-Франківській області (відділ міграційної поліції) про примусове повернення з території України в країну походження громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14.07.2026 згідно акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянтства громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був переданий працівникам ЗМУ ДМС.
14.07.2026 року було складено протокол № МІФ 000071 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП працівниками Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, у зв`язку з вчиненням правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП для з`ясування обставин справи та забезпечення своєчасного розгляду справи. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПР МІФ 001738 від 14.07.2026 за ч. 2 ст. 203 КУпАП громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перевищив дозволений строк перебування в Україні більш як на 30 днів, та проживав на території України без документів на право проживання в Україні. 
Дії громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 203 КУпАП – перевищення іноземцем встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Згідно витягу підсистеми «АРКАН» громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 08.11.2017 року в приватних справах.
Окремо судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виготовлявся паспорт з терміном дії з 21.10.2024 по 20.11.2024 року, який давав йому право покинути Україну, проте він таким правом не скористався, а термін дії паспорта закінчився.
Таким чином, станом на сьогодні відповідач ОСОБА_1 , перебуває на території України без будь-яких документів для іноземця (посвідка, дозвіл на імміграцію, довідка про звернення за захистом і т.д.), що дають право законно перебувати на території України. Таким чином, громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в Україні у статусі нелегального мігранта.
Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі – Закон) нелегальний мігрант – іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Частиною 3 статті 3 розділу I Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.
Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до пункту 1 статті 30 Закону Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
В абзаці першому пункту 4 статті 30 Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення, (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Пунктом 1 розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС, Адміністрації Держприкордонслужби та Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за № 806/21119, визначено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.
З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.
Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до законодавства України.
Частиною 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Матеріали справи свідчать про те, що відповідач, який є іноземним громадянином, перебуває на території України незаконно. Відповідачу статус біженця не надано, і він не є особою, яка потребує додаткового захисту. З відповідними заявами до органів ДМС України відповідач не звертався. Доказів протилежного суду не надано.
Частиною 11 статті 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.
Беручи до уваги те, що відповідач тривалий час перебуває на території України без відповідної правої підстави, вважаю, що відповідача слід затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України , суд який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.
Зважаючи на вимоги, заявлені позивачем в прохальній частині адміністративного позову та керуючись п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України , суд вбачає підстави звернути рішення до негайного виконання.
На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 6, 7, 9, 72-77, 241-246, 289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України , суд –

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов – задовольнити.
Затримати громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.
Примусово видворити з території України громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду звернути до негайного виконання.
Належним чином завірену копію рішення суду невідкладно видати особам, які беруть участь у справі. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Атаманюк Б.М.