Справа №590/582/26
Номер провадження 22-ц/816/2762/26
Категорія - 70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Замченко А.О., Худика А.М.,
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

у присутності:
адвоката Добкевич Ольги Станіславівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу адвоката Добкевич Ольги Станіславівни
на окрему ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 23 липня 2026 року, постановлену у складі судді Сатарової О.В. у с-щі Ямполі Сумської області, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

в с т а н о в и в:

Короткий зміст заявлених вимог і окрема ухвала суду першої інстанції

У червні 2026 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Добкевич О.С., звернулася до суду з позовом.
Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 23 липня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 29 травня 2026 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду в межах суми стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп. на користь держави. 
Окремою ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 23 липня 2026 року постановлено направити її до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області для вирішення питання про притягнення адвоката Добкевич О.С. до дисциплінарної відповідальності за дії всупереч інтересам клієнта, зловживання процесуальними правами та порушення Правил адвокатської етики.
Постановляючи оскаржувану окрему ухвалу, суд першої інстанції виходив із встановлення фактів умисних, систематичних та недобросовісних дій представника позивача - адвоката Добкевич О.С., які, на думку суду, прямо суперечать законним інтересам клієнта (матері дитини) та неповнолітньої дитини, а також спрямовані на штучне затягування розгляду справи, збільшення строків судового розгляду та перешкоджання правосуддю. 
В оскаржуваній окремій ухвалі вказано, що основним і визначальним порушенням з боку адвоката є її деструктивна процесуальна поведінка, яка шкодить клієнту, що проявилося ще на стадії ініціювання судового процесу. Будучи професійним правником, адвокат Добкевич О.С., на думку суду, була зобов`язана обрати саме наказне провадження як єдиний ефективний спосіб захисту, що дозволив би матері дитини отримати виконавчий документ за лічені дні. Натомість, адвокат свідомо не скористалася цим інструментом і подала позовну заяву в порядку загального позовного провадження. Такі дії представника від самого початку були спрямовані на штучне ускладнення процесу, створення потреби у проведенні численних судових засідань та затягуванні часу, що прямо суперечить інтересам дитини, яка місяцями позбавлена належного утримання.
Крім того, замість сприяння якнайшвидшому ухваленню рішення (враховуючи, що відповідач позов визнав), адвокат 30 червня 2026 року в супереч вимог ч. 2 ст. 212 ЦПК України, поза межами 5-тиденного строку до судового засідання скерувала на адресу суду заяву про її намір брати участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ за допомогою власних технічних засобів та в телефонному режимі вимагала від секретаря судового засідання приєднати її до конференції. У судовому засіданні, яке відбулось 01 липня 2026 року, суд задовольнив це клопотання, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 06 липня 2026 року.
Проте, у судовому засіданні 06 липня 2026 року, після підключення системи відеозв`язку, адвокат Добкевич О.С. на безпосередній зв`язок із судом не вийшла, відео- та аудіоприймачі не увімкнула, а згодом взагалі відключилася від системи та стала недоступною. Секретарем судового засідання було здійснено численні спроби встановити телефонний зв`язок із представником за номером, зазначеним у позові, проте адвокат свідомо не взяла слухавку, жодних пояснень чи клопотань про причини неявки суду не надала. Наведені обставини зафіксовані протоколом судового засідання за 06 липня 2026 року. Вказана поведінка адвоката зробила неможливим проведення судового засідання. Внаслідок зазначеного безвідповідального невиходу адвоката на зв`язок розгляд справи було відкладено на 23 липня 2026 року, що ще більше відтермінувало реальний захист прав дитини.
В подальшому адвокат уперто й наполегливо вимагала проведення засідань виключно в режимі відеоконференції за її особистої участі. 
Окрім прямої шкоди інтересам клієнта, адвокат Добкевич О.С. вдалася до тактики штучного тиску на суд та його апарат, грубо порушуючи процесуальні обов`язки, правила адвокатської етики, а також принципи стриманості та коректності в комунікації з судовою владою.
Зокрема, адвокатом було подано дві завідомо безпідставні скарги на дії секретаря судового засідання та помічника судді, зміст яких зводиться до прямих погроз ініціювати дисциплінарне провадження перед Вищою радою правосуддя щодо головуючого судді. Зазначені дії, на думку суду, очевидно спрямовані на залякування апарату суду, штучне створення конфлікту інтересів та формування надуманих підстав для чергового відкладення розгляду справи. Попри те, що на момент постановлення окремої ухвали, офіційна перевірка за фактами, викладеними у скаргах, триває, наявні матеріали справи та процесуальна поведінка адвоката вже свідчать про зловживання нею своїми правами та порушення правил адвокатської етики.
На думку суду, вказані дії адвоката набувають ознак особливого цинізму з огляду на умови, в яких здійснюється правосуддя. Ямпільський районний суд Сумської області територіально знаходиться у прикордонній зоні - на відстані 20 кілометрів від Державного кордону з країною-агресором (рф). Команда суду працює в екстремальних умовах, на межі людських можливостей за повної відсутності стабільного електропостачання (на автономних генераторах), під постійними повітряними тривогами, при замінуванні доріг та під щоденними систематичними ворожими обстрілами. Адвокат Добкевич О.С. була достеменно обізнана про ці обставини, оскільки свою адвокатську діяльність фактично здійснює в м. Шостка Сумської області. За таких умов, змушувати суд і апарат витрачати час на безпідставні перевірки, написання пояснень та зривати засідання - є виявом крайньої неповаги до людської праці в умовах воєнного стану, що порочить звання адвоката.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, адвокат Добкевич О.С. через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість окремої ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції фактично використав інститут окремої ухвали не для реагування на встановлені порушення закону, а для надання оцінки процесуальній тактиці адвоката, способу здійснення представництва інтересів клієнта, обраному способу судового захисту та реалізації передбачених законом процесуальних прав, що виходить за межі повноважень суду, визначених статтею 262 ЦПК України.
Зазначає, що судом не встановлено належними і допустимими доказами жодного факту порушення нею Правил адвокатської етики та зловживання процесуальними правами.
Крім того, суд першої інстанції визнав реалізацію її законного права, як представника, на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, як правопорушення та зловживання. Однак, вважаючи заяви про відеоконференцію необґрунтованими, суд мав процесуальне право та обов`язок відмовити в їх задоволенні вмотивованою ухвалою. Натомість, суд задовольняв зазначені клопотання та проводив засідання.
Вважає, що висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивній оцінці її професійної діяльності та оціночних судженнях, які не можуть вважатися встановленими юридичними фактами. У тексті окремої ухвали використано емоційно забарвлені висловлювання, що не відповідають вимогам до мотивування судового рішення та свідчать про вихід суду за межі неупередженого здійснення правосуддя. 
Вказує, що один із ключових висновків суду про те, що адвокат нібито була зобов`язана звернутися саме в порядку наказного провадження, не відповідає фактичним обставинам справи. Суд не врахував, що ще до укладення з нею договору про надання правничої допомоги Ямпільський районний суд Сумської області ухвалою від 12 вересня 2025 року під головуванням судді Сатарової О.В. відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі судового наказу та роз`яснив право на звернення з тими самими вимогами в порядку позовного провадження.
Суд першої інстанції не встановив жодної конкретної норми закону, яку нею було порушено при здійсненні представництва інтересів позивача. Фактично зміст окремої ухвали зводиться до критики: обраного способу судового захисту; подання заяв про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції; подання скарг щодо дій працівників апарату суду; активної реалізації процесуальних прав представника позивача. Жодна із зазначених обставин сама по собі не є порушенням законодавства.
Також суд не навів жодного належного доказу того, що подані нею процесуальні документи були завідомо безпідставними, недобросовісними або переслідували виключно мету затягування розгляду справи. Більше того, постановляючи окрему ухвалу, суд не дослідив усіх істотних обставин, які безпосередньо стосувалися предмета його висновків.
Зауважує, що суд першої інстанції не розмежував поняття реалізації процесуального права та зловживання процесуальними правами. У мотивувальній частині окремої ухвали як підстави для дисциплінарної відповідальності фактично наведено: подання заяв про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції; звернення зі скаргами щодо дій працівників апарату суду; подання позову після відмови у видачі судового наказу. Проте усі зазначені дії прямо передбачені законодавством України як процесуальні права учасника справи та його представника. Незгода суду із реалізацією цих прав або критична оцінка процесуальної активності адвоката не можуть бути самостійною підставою для постановлення окремої ухвали.
Таким чином, постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому процесуальних повноважень, втрутився у гарантовану законом незалежність адвокатської діяльності, поставив під сумнів свободу адвоката у виборі правової позиції та процесуальної тактики, що саме по собі є самостійною підставою для скасування оскаржуваної окремої ухвали.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Добкевич О.С. доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Сторони по справі у судове засідання апеляційного суду не прибули, про місце, дату та час розгляду були повідомлені належним чином, відзивів на апеляційну скаргу не подали, що відповідно до ч. 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду окремої ухвали суду першої інстанції. 

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно зі статтею 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів (частина перша статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
З огляду на принцип верховенства права адвокати мають спрямовувати свою діяльність на захист загальновизнаних принципів і норм міжнародного права, основним пріоритетом якого є права і свободи людини і громадянина, не повинні у своїй діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать Закону або Правилам, що є ознакою професіоналізму та високої правової культури.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги (частина перша статті 21 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або Правилам адвокатської етики (частина третя статті 7 Правил адвокатської етики).
Всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві. Цього принципу адвокат зобов`язаний дотримуватись у всіх сферах діяльності: професійній, громадській, публіцистичній та інших. Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на обмеження незалежності адвокатської професії, честі, гідності та ділової репутації своїх колег, підрив престижу адвокатури та адвокатської діяльності (частина перша, третя статті 12 Правил адвокатської етики).
Адвокат повинен бути добропорядним, чесно та гідно виконувати свої професійні обов`язки (частина перша статті 12-1 Правил адвокатської етики).
Під час здійснення професійної діяльності в суді адвокат повинен бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу до адвокатської професії (частина перша статті 44 Правил адвокатської етики).
За положеннями статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.
Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.
Інститут окремої ухвали направлений на реагування суду у тих випадках, коли порушення закону настільки очевидне, зухвале та систематичне, що не дозволяє суду бути інертним до таких порушень і спонукає до ефективних дій, втіленням яких має бути окрема ухвала (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі №990/131/22).
У справі, що переглядається, окрема ухвала суду не містить посилання, в чому саме полягає порушення адвокатом Добкевич О.С. статей 20, 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики, яке б мало наслідком постановлення окремої хвали.
Також в окремій ухвалі не зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено адвокатом, і в чому саме полягає таке порушення у розумінні статті 262 ЦПК України.
Так, підставами для дисциплінарної відповідальності адвоката в окремій ухвалі наведені: подання позову в порядку позовного, а не наказного провадження; подання заяв про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами строку, визначеного статтею 212 ЦПК України; невихід на зв`язок при проведенні відеоконференції; здійснення штучного тиску на суд та його апарат у виді подання двох скарг на дії секретаря судового засідання та помічника судді; здійснення вказаних дій при роботі суду за повної відсутності стабільного електропостачання, під постійними повітряними тривогами, при замінуванні доріг та під щоденними систематичними ворожими обстрілами.
Щодо доводу окремої ухвали про подання адвокатом позову в порядку загального позовного провадження, а не наказного провадження, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. 
Як слідує зі змісту позову, позивач просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову та до досягнення дитиною повноліття.
Тобто позовні вимоги не в повній мірі відповідають (не є ідентичними) вимогам, визначеним п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу згідно з п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.
Крім того, необхідно зауважити, що відповідно до п. 1 ч. 4 та п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи про стягнення аліментів є малозначними, для розгляду яких призначене спрощене позовне провадження, а ч. 2 ст. 161 ЦПК України надає особі право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Тобто у будь якому випадку адвокат, як представник в інтересах позивача, мала право вибору щодо звернення до суду в цій справі про стягнення аліментів, навіть при відповідності вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України – в порядку наказного чи спрощеного позовного провадження.
Зі змісту поданого позову та доданих до нього документів не слідує, що адвокат звернулася до суду в порядку загального позовного провадження, а норми процесуального законодавства не містять обов`язку в такій категорії справ звертатись до суду виключно в порядку наказного провадження. 
Щодо подання адвокатом заяв про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами строку, визначеного ст. 212 ЦПК України, то колегія суддів вважає, що суд не був позбавлений можливості прийняти відповідне процесуальне рішення відповідно до викладеної норми з урахуванням такого порушення. Подання такої заяви пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання тягне наслідком відмову у задоволенні такої заяви і не є підставою для постановлення окремої ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суддя (суддя-доповідач) розглядає заяву учасника справи, його представника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду без повідомлення учасників справи. 
Щодо невиходу адвоката на зв`язок при проведенні відеоконференції, то згідно з вимогами ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.
Тобто, у разі невиходу адвоката на зв`язок, саме адвокат несе ризик неможливості участі у судовому засіданні, а суд не позбавлений можливості здійснювати розгляд за відсутності такого учасника з урахуванням конкретних обставин справи та необхідності особистої присутності у засіданні такого учасника. 
Відповідно до ч. 1 ст. 240 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу. 
Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи. 
Стала практика Верховного Суду вказує, що основною умовою для відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи в якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність в справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд першої інстанції не був позбавлений можливості розглянути справу за відсутності адвоката Добкевич О.С. (представника позивача), враховуючи, що відповідач у цій справі 15 червня 2026 року подав заяву про визнання позову та про здійснення розгляду справи за відсутності його та його представника. 
Тобто сам по собі невихід адвоката на зв`язок із судом під час проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у розумінні ч. 5 ст. 212 та п. 3 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, не є однозначною підставою для відкладення розгляду справи.
Щодо доводу окремої ухвали про здійснення адвокатом штучного тиску на суд та його апарат, то відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
У випадку втручання у діяльність судді, нормами статей 48, 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачений чіткий алгоритм дій у такому випадку.
Щодо роботи Ямпільського районного суду Сумської області в умовах збройної агресії рф за відсутності стабільного електропостачання, під час повітряних тривог та під ворожими обстрілами, то такі умови роботи є реаліями сьогодення всіх судів України, зокрема і прикордонної Сумської області, що ні в якому разі не є підставою для постановлення окремої ухвали.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повідомлення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області про порушення норм чинного законодавства адвокатом Добкевич О.С.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що в діях адвоката Добкевич О.С., під час розгляду зазначеної справи в суді першої інстанції, відсутні порушення, які б давали підстави для постановлення щодо неї окремої ухвали.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення свідчать про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою. Проте, враховуючи виклад прохальної частини апеляційної скарги щодо визнання безпідставним направлення окремої ухвали до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області, що вже слідує з мотивувальної частини постанови апеляційного суду, а також - щодо постановлення нової ухвали, якою відмовити у постановленні окремої ухвали, враховуючи, що окрема ухвала була постановлена за ініціативою суду, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана окрема ухвала - скасуванню. 

Висновки суду щодо судових витрат

Оскільки оскаржувана окрема ухвала підлягає скасуванню, а апеляційна скарга по своїй суті – задоволенню (частково з урахуванням вище викладеного), то ОСОБА_4 підлягають компенсації судові витрати по сплаті судового збору в сумі 532 грн 48 коп. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката Добкевич Ольги Станіславівни задовольнити частково.
Окрему ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 23 липня 2026 року скасувати.
Компенсувати ОСОБА_4 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 532 грн 48 коп. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 16 вересня 2026 року.

Головуючий - | Я.Л. Петен

Судді: А.О. Замченко 

А.М. Худик