КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року № 640/1357/22
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої Діски А. Б., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
в с т а н о в и в:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до відповідачів, у якому просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання позивачу відповіді на заяву від 20.10.2021, відправлену рекомендованим цінним листом №0910711169160 від 25.10.2021;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству внутрішніх справ України висновок щодо нарахування та виплати позивачу, за втрату 20 (двадцяти) відсотків професійної працездатності, одноразової грошової допомоги в розмірі - 141 890,00 грн;
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо ненадання позивачу відповіді на заяву від 20.10.2021, відправлену рекомендованим цінним листом №0910711169152 від 25.10.2021;
- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача одноразову грошову допомогу за втрату 20 (двадцяти) відсотків професійної працездатності, в розмірі - 141 890,00 грн.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги за втрату професійної працездатності, у зв`язку з чим звертався до суду з позовом до Головного управління Національної гвардії України. Однак, рішенням суду позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог. 
У подальшому позивач звертався з відповідними заявами про виплату одноразової грошової допомоги за втрату 20% професійної працездатності до відповідачів та відповідей на такі заяви позивач не отримав. Вважаючи дії відповідачів щодо ненадання відповідей на заяви протиправними, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд цієї справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні.
Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає про відсутність підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги та правомірності дій військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у надісланні відповідних документів до Головного управління Національної гвардії України.
Відповідач зазначає, що у свідоцтві про хворобу № 776/у від 10.07.2020 та у довідці 12AAA №038447) від 25.11.2020 зазначено: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби». Тобто у даних документах зазначено, що захворювання утворилось під час проходження військової служби і ніяк не пов`язано з виконанням обов`язків військової служби. При цьому, відповідач вважає, що така трактовка не має характеру «технічної» помилки, так як поняття «проходження військової служби» і «виконання обов`язків військової служби» не є тотожними.
Дані факти беззаперечно вказують на відсутність підстав щодо виплати позивачу вказаної одноразової грошової допомоги та на правомірний характер дій Військової частини щодо відмови у надісланні відповідних документів до Головного управління Національної гвардії України.
Окремо відповідач зазначає, що відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Згідно наказу командира Військової частини від 29.07.2020 №161 з позивачем припинено контракт про проходження військової служби й останнього 29.07.2020 виключено зі списків особового складу Військової частини. Довідка (серія 12ААА №038447), яка встановлює факт часткової втрати працездатності, датована 25.11.2020. Таким чином відповідач дійшов висновку, що позивач не має права на вказану одноразову грошову допомогу у зв`язку з закінченням зазначеного строку.
У відповіді на відзив позивач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17 зазначив, що має право на виплату допомоги з моменту часткової втрати працездатності, а не з моменту звільнення, а доводи відповідача про те, що захворювання у позивача утворилось під час проходження військової служби і ніяк не пов`язано з виконанням обов`язків військової служби є хибними.
Міністерством внутрішніх справ України також подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивачем висунуто необґрунтовану вимогу щодо стягнення з МВС України одноразової грошової допомоги в розмірі 141890 грн, оскільки головним органом військового управління Національної гвардії України є Головне управління Національної гвардії України, а тому МВС України не є розпорядником бюджетних коштів Національної гвардії України. ОСОБА_1 у трудових відносинах безпосередньо з Міністерством внутрішніх справ України не перебував.
Відповідач також заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 15000 грн.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ було постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва. Крім того установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.
Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду Діски А. Б. прийнято справу до свого провадження, ухвалено проводити її розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).
Міністерством внутрішніх справ України повторно направлено до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 21.08.2025 було витребувано у сторін додаткові докази по справі.
У додаткових поясненнях МВС України зазначило, що відповідно до інформації, наданої Департаментом документообігу та контролю МВС України у листі від 07.06.2022 № 16398/09, заява ОСОБА_1 від 20.10.2021 стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги зареєстрована в системі електронного документообігу МВС 27.10.2021 за вх. № П-32169. 
Відповідно до доручення заступника Міністра внутрішніх справ України Гончарова С.М. від 27.10.2021 до № П-32169 заяву ОСОБА_1 листом від 28.10.2021 вих. № П-27378/09 направлено для розгляду до Національної гвардії України, про що повідомлено заявника. 
Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України подано до суду довідку, в якій зазначено про знищення 24.02.2022 керівних документів звернення громадян. У зв`язку з чим надати інформацію стосовно надходження чи відсутності надходження звернення від ОСОБА_1 за 2021 рік та надання відповідей на дані звернення неможливо.
Ухвалою суду від 20.05.2026 було відмовлено в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду. Поновлено Міністерству внутрішніх справ України строк для подання відзиву по справі 640/1357/22 та прийнято відзив до розгляду. Залучено до розгляду справи в якості другого відповідача - Головне управління Національної гвардії України.
Представником Головного управління Національної гвардії України було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому Головне управління НГУ підтверджує факт отримання від Міністерства внутрішніх справ України для подальшого розгляду заяву позивача та зазначає, що на виконання доручення заступника Міністра внутрішніх справ України листом від 17.11.2021 за № 27/11/3-П-1481 позивачу було надано обґрунтовану відповідь з питань, які він порушив у своїй заяві перед Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідач вказує, що листом від 17.11.2021 за № 27/11/3-П-1481 позивача було поінформовано, що відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Згаданим листом позивачу також було роз`яснено, що відповідно до пункту 11 Порядку для вирішення питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги йому необхідно звернутися до військової частини НОМЕР_2 НГУ (далі уповноважений орган) з відповідною заявою та наданням документів згідно з Порядком.
З огляду на зазначене, відповідь, яку на виконання доручення Міністерства внутрішніх справ України Головне управління НГУ листом від 17.11.2021 за № 27/11/3-П-1481 надало позивачу на його заяву від 20.10.2021 з питань, які пов`язані з виплатою йому одноразової грошової допомоги, не є і не може бути рішенням про відмову у призначенні такої грошової допомоги, оскільки для прийняття рішення про призначення або про відмову її в призначені позивач у встановлені Порядком строки мав би звернутися до уповноваженого органу (військова частина НОМЕР_2 НГУ), який у строк встановлений Порядком мав би надіслати до розпорядника бюджетних коштів (Головного управління НГУ) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги. Ураховуючи викладене, Міністерство внутрішніх справ України та Головне управління НГУ, розглядаючи заяву позивача від 20.10.2021 з питань, які пов`язані з виплатою йому одноразової грошової допомоги діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ухвалою суду від 10.07.2026 поновлено Головному управлінню Національної гвардії України строк на подання відзиву на позовну заяву та прийнято до розгляду відзив відповідача.
Дослідивши наявні матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України з 06.12.1993 по 15.04.1994 та з 15.04.1994 по 29.07.2020 у Внутрішніх військах МВС України та Національної гвардії України.
Наказом командувача Національної гвардії України № 131 о/с від 03.07.2020 звільнено прапорщика ОСОБА_1 у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 20).
Під час проходження служби позивач отримав захворювання, які згідно Свідоцтва про хворобу №776/у пов`язані з проходженням військової служби (а.с. 24).
Відповідно до довідки Київського міського центру медико-соціальної експертизи серії 12 ААА №038447 від 25.11.2020 позивачу з 10.07.2020 встановлено 20% втрати професійної працездатності, захворювання пов`язане з проходженням військової служби (а.с. 25).
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 №161 від 29.07.2020 припинено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою техніка групи обслуговування (авіаційного озброєння та десантного обладнання) інженерно-авіаційної служби третьої авіаційної ескадрильї на літаках, та звільненого відповідно до пп. "б" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби в запас наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 03.07.2020 №131 о/с за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу, 29.07.2020, та для взяття на військовий облік направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вислуга років станом на 29.07.2020 становить: час служби в календарному обчисленні - 26 років 02 місяці 08 днів; час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги років) – не має (а.с. 21).
Як вбачається судом з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою щодо визнання протиправними дій Головного управління Національної гвардії України - лист № 27/11/3-П-60 від 26.01.2021 про відмову щодо виплати одноразової грошової допомоги за встановлені 20 відсотків втрати професійної працездатності в розмірі 141 890,00 грн. та зобов`язання Головного управління Національної гвардії України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із частковою втратою професійної працездатності (20 відсотків) на підставі поданої заяви та документів від 12.01.2021 в розмірі 141 890, 00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022, у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.
25.10.2021 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України із заявою від 21.10.2021, в якій просив подати у 15-дений термін розпорядникові бюджетних коштів Міністерству внутрішніх справ України, висновок стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 20% втрати професійної працездатності (а.с. 11-13).
Також 25.10.2021 позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ з відповідною заявою від 20.10.2021 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 20% втрати професійної працездатності (а.с. 14-16).
Відповідей на вказані заяви, згідно обґрунтувань позовної заяви, позивач не отримав, у зв`язку з чим звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Статтею 7 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
За приписами ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.
Так, 25.10.2021 позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з відповідною заявою від 20.10.2021 разом з додатками щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 20% втрати професійної працездатності (а.с. 14-16).
Як встановлено судом з матеріалів справи, вказана заява зареєстрована в МВС України за № П-32169 від 27.10.2021.
Відповідно до доручення заступника Міністра внутрішніх справ України Гончарова С.М. від 27.10.2021, заяву ОСОБА_1 листом від 28.10.2021 за вих. № П-27378/09 направлено для розгляду до Національної гвардії України. Вказаний лист також було спрямовано на адресу позивача до відома.
В свою чергу, Головне управління Національної гвардії України листом від 17.11.2021 за № 27/11/3-П-1481 повідомило позивача про те, що відповідно до пункту 11 Порядку № 975 для можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу необхідно звернутись до військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач проходив військову службу та подати відповідні документи.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що Міністерством внутрішніх справ України було перенаправлено заяву позивача за належністю та повідомлено про це позивача у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», а тому позовні вимоги до Міністерства внутрішніх справ України щодо ненадання позивачу відповіді на заяву від 20.10.2021 є необґрунтованими та не підлягають судом задоволенню.
Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі -Порядок №975).
Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Порядку №975 у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;
Аналіз пункту 7 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII та абзацу 2 пункту 7 Порядку №975 свідчить про те, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби.
Відповідно до ч. 6, 8, ст. 163 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності подає уповноваженому органу, зазначений у п. 11 Порядку №975.
Такими документами відповідно п. 11 Порядку №975 є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
завірена копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи і про реєстрацію місця проживання (за наявності);
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, або особа, звільнена з військової служби, якому (якій) виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, подає уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - восьмому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
Відповідно до п. 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку (п.15 Порядку №975).
З матеріалів справи судом вбачається, що позивач проходив військову службу з 15.04.1994 по 29.07.2020 у Внутрішніх військах МВС України та Національної гвардії України.
Відповідно до довідки Київського міського центру медико-соціальної експертизи серії 12 ААА №038447 від 25.11.2020 позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності, захворювання пов`язане з проходженням військової служби (а.с. 25).
25.10.2021 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України із заявою від 20.10.2021, в якій просив подати у 15-дений термін розпорядникові бюджетних коштів Міністерству внутрішніх справ України, висновок стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 20% втрати професійної працездатності (а.с. 11-13).
До заяви позивачем було долучено нотаріально посвідчену довідку МСЕК серії НОМЕР_3 про встановлення втрати працездатності у відсотках; копію свідоцтва про хворобу № 776/у, копію довідки № 295 від 02.11.2020, копію довідки № 294 від 02.11.2020, копію паспорта, копію ідентифікаційного номера, копію посвідчення серії НОМЕР_4 .
Як встановлено судом, листом від 13.12.2021 № 69/20-3914 командиром військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України була надана ОСОБА_1 відповідь на заяву від 20.10.2021.
Відповідачем було повідомлено, зокрема, що в надісланій позивачем копії довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності, виданою Центральною МСЕК № 2 Київського міського центру медико-соціальної експертизи, вказано, що ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з зазначеною причиною «захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби». Тобто причинний зв`язок захворювання не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.
На підставі вищевикладеного зазначено, що у військової частини НОМЕР_2 НГУ немає законних підстав про клопотання перед командувачем Національної гвардії України про виплату позивачу одноразової грошової допомоги (а.с. 35).
Таким чином, з огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненадання відповіді на заяву позивача від 20.10.2021 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Водночас, виходячи з положень Порядку № 975, суд зазначає, що до компетенції військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України належить обов`язок формування пакету документів, підготовка висновку та направлення вказаних документів до розпорядника бюджетних коштів з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, який наділений виключним правом щодо прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 1840/2970/18.
Верховний Суд зазначає, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.
Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.
Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».
Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Отже, вирішення питання стосовно можливості призначення і виплати одноразової грошової допомоги відноситься до компетенції Головного управління Національної гвардії України, яка з урахуванням своїх дискреційних повноважень зобов`язана прийняти одне із можливих рішень. Тому відповідач не мав альтернативного варіанту розгляду заяви позивача, а відповідно до положень ч. 6 ст. 163 Закону №2011-XII та вимог Порядку № 975, був зобов`язаний діяти відповідно до встановленого порядку та повинен лише подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги (висновки про наявність або відсутність у позивача підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги).
Проте, військовою частиною НОМЕР_2 НГУ не було подано висновок стосовно можливості призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги до Головного управління Національної гвардії України, а отже, будь-яке правомірне рішення з даного питання останнім не приймалося.
В той час, військовою частиною було розглянуто заяву по суті із зазначенням про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги. 
Таким чином, відмовляючи позивачу у направленні до ІНФОРМАЦІЯ_2 клопотання про призначення одноразової грошової допомоги з посиланням на невідповідність зазначеного у довідці МСЕК причинного зв`язку захворювання позивача, військова частина НОМЕР_2 НГУ діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України. 
Частиною 3 статті 245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.
Проте, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.
Суд зазначає, що передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Національною гвардією України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку в/ч НОМЕР_2 , із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).
Разом з тим, у спірних правовідносинах відповідач діяв протиправно, оскільки повинен був здійснити дії щодо підготовки поданих позивачем документів, включаючи складання відповідного висновку, з подальшою передачею їх до Головного управління Національної гвардії України для вирішення питання про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
З огляду на викладене, з урахуванням ст. 5, 9 КАС України, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у складанні та направленні до відповідного розпорядника бюджетних коштів висновку з документами позивача з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без установлення інвалідності та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України у 15-денний строк з дня набрання рішенням у даній справі законної сили скласти та направити до відповідного розпорядника бюджетних коштів висновок з документами позивача з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без установлення інвалідності.
Окрім того, суд зазначає про помилковість твердження позивача про зобов`язання направлення висновку щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги Міністерству внутрішніх справ України, оскільки відповідно до п. 3, 4 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті Національній гвардії на реалізацію заходів щодо підвищення обороноздатності і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 391, головним розпорядником бюджетних коштів є МВС, відповідальним виконавцем бюджетної програми - Головне управління Національної гвардії.
Головне управління Національної гвардії визначає розподіл бюджетних коштів у розрізі розпорядників таких коштів нижчого рівня та забезпечує доведення їх обсягу згідно з помісячним розподілом спеціального фонду державного бюджету (крім власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків) у межах відповідних фактичних надходжень спеціального фонду державного бюджету.
Таким чином, суд зазначає, що належним розпорядником бюджетних коштів, який вирішує питання щодо призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Національної гвардії України є Головне управління Національної гвардії України. 
Зважаючи на викладене, позовні вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 подати розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству внутрішніх справ України, висновок щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 141 890,00 грн за втрату 20 (двадцяти) відсотків професійної працездатності та про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача одноразової грошової допомоги за втрату 20 відсотків професійної працездатності є необґрунтованими та такими, що не підлягають судом задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Враховуючи вимоги ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо відмови у складанні та направленні до відповідного розпорядника бюджетних коштів висновку з документами ОСОБА_1 з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без установлення інвалідності.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) у 15-денний строк з дня набрання рішенням у даній справі законної сили скласти та направити до Головного управління Національної гвардії України висновок з документами ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , , і.н. НОМЕР_6 ) з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без установлення інвалідності.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.