КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2026 року м. Київ справа №320/63297/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати протокол комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 05 грудня 2025 року №68 при ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
- зобов`язати комісію для розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 01.12.2025 року, зареєстровану за реєстраційним номером 20251201-205305, та надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на строк дії законних підстав, які надають право на відстрочку.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як члену сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю ІІ групи, який зайнятий постійним доглядом за такою особою. Однак, відповідач протиправно відмовив у задоволенні поданої заяви. Зауважив, що мати позивача виїхала за межі України, тому не може і не хоче здійснювати догляд за ОСОБА_2 .
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.
Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що до заяви позивача про надання відстрочки не було додано жодного документу, який би підтверджував неможливість здійснення постійного догляду особою першого ступеня споріднення – ОСОБА_3 (матір`ю позивача та дочкою особи, яка потребує догляду). Відтак, рішення Комісії є законним і обґрунтованим.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , проживає разом зі своєю бабусею - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 є пенсіонеркою та особою з інвалідністю ІІ-ої групи за станом здоров?я та потребує постійного стороннього догляду.
Вказана обставина є підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п) 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
01.12.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про отримання відстрочки.
До заяви позивачем було додано наступні документи:
-копія паспорту та коду заявника;
-копія паспорту ОСОБА_2 ;
-копія довідки про реєстрацію місця проживання заявника;
-копія свідоцтва про народження заявника та його матері;
-копія свідоцтва про шлюб;
-заяву ОСОБА_2 про здійснення догляду за нею ОСОБА_1 ;
-копія Висновку про наявність порушення функцій організму;
- копія довідки про отримання допомоги.
10.12.2025 позивач отримав на свою електронну пошту Повідомлення за вих.№ 9125 про те, що протоколом від 05.12.2025 року № 68 комісія ухвалила рішення про відмову в наданні відстрочки. Підстава : «У особи, за якою здійснюється догляд, є донька, мати заявника, працездатного віку, не підтверджено неможливість здійснення нею догляду».
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України від 21.10.1993 №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-ХІІ).
За визначенням ст.1 Закону №3543-ХІІ комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Зокрема, п.14 ч.1 ст.23 Закону №3543-ХІІ визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю І або ІІ групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медіко-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю І або ІІ групи.
Кабінет Міністрів України прийняв постанову №560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі-Порядок №560). Цей Порядок визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивач зазначає, що він є єдиною особою, яка має як законодавчий обов`язок, так і реальну можливість утримувати свою бабусю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.
Позивач зазначає, що його мати, ОСОБА_3 , перебуває за кордоном, не спілкується з позивачем та своєю матір`ю, відтак усю відповідальність за утримання та догляд за ОСОБА_2 позивач взяв на себе, як її онук, оскільки більше нікому.
Оцінюючи вказані доводи позивача, суд звертає увагу на те, що за змістом положень п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII умовами для реалізації права на відстрочку є:
по-перше, зайнятість військовозобов`язаного, який є членом сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, постійним доглядом за такою особою;
по-друге, відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення із зазначеною особою, крім випадку коли такі члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Тобто, лише сукупність наведених обов`язкових обставин (фактів) надають законні підстави для отримання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за цією підставою.
Суд зауважує, що інші об`єктивні або суб`єктивні чинники, як-от відсутність у вказаних осіб (членів сім`ї першого ступеня споріднення) фактичної чи матеріальної можливості утримувати осіб з інвалідністю I чи II групи або, наприклад, небажання таких членів виконувати цей свій обов`язок, не свідчать про дотримання такої обов`язкової умови для набуття військовозобов`язаним права на відстрочку відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII, як відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення, які відповідно до закону повинні утримувати визначених даною нормою осіб з інвалідністю.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 202 Сімейного кодексу України діти зобов`язані утримувати своїх непрацездатних батьків.
Відтак, перебування матері позивача за кордоном не звільняє її від обов`язку утримувати своїх батьків та забезпечувати догляд за ними у разі такої необхідності.
Законодавство України передбачає, що члени сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, діти, подружжя) мають пріоритетний обов`язок щодо догляду за своїми родичами, які через інвалідність або похилий вік потребують постійного піклування. Цей обов`язок залишається чинним незалежно від того, де знаходяться ці члени сім`ї, включаючи їхнє можливе перебування за межами країни.
Суд звертає увагу, що приписами п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII передбачено, що наявність членів сім`ї першого ступеня споріднення допускає надання військовозобов`язаному відстрочки лише у разі підтвердження неможливості виконання відповідних обов`язків такими членами сім`ї першого ступеня споріднення.
Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано належні й допустимі докази, які б доводили неможливість матері позивача здійснювати догляд за бабусею, зокрема, висновок ЛКК або МСЕК про потребу матері у постійному догляді або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи чи інші докази на підтвердження об`єктивних обставин непереборної сили, що унеможливлювали б її догляд за своєю матір`ю.
Відсутність вказаних документів є підставою для висновку про не підтвердження права на відстрочку з відповідних правових підстав.
Таким чином, протокол комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 05 грудня 2025 року №68 при ІНФОРМАЦІЯ_2 є законним і обґрунтованим, відтак скасуванню не підлягає.
В зв`язку із чим, вимога позивача про повторний розгляд заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період задоволенню також не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 9, статтею 72, частин першою, другої, п`ятої статті 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, відповідачем доведено правомірність своєї поведінки та прийнятого рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.
В зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) відмовити повністю

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.