справа № 367/9925/25
головуючий у суді І інстанції Мерзлий Л.В.
провадження № 33/824/878/2026
головуючий суддя Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 травня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Чертової О.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Туровського Віталія Вікторовича на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 01 грудня 2025 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
в с т а н о в и в :
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 01 грудня 2025 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп на користь держави.
При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що 17 серпня 2025 року о 02 год 00 хв. в м. Ірпінь, вул. Соборна, водій транспортного засобу марки «DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 керувала із явними ознаками алкогольного сп`яніння, огляд проходити на місці відмовилась, їхати в лікарню відмовилась, чим порушила пункт 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисника ОСОБА_1 - адвоката Туровського В.В. подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням додаткових пояснень до апеляційної скарги, просить: скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 01 грудня 2025 року, а справу закрити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 було надано пояснення, яке в силу статті 251 КУпАП є доказом у справі, якому суд у мотивувальній частині постанови не надав жодної оцінки.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 базуються на непрямих доказах: її не заперечення факту керування транспортним засобом, а також її перебування за кермом транспортного засобу.
Вказує, що відеозапис починається з того, що поліцейські розпочинають переслідування автомобіля марки «Деу», днз НОМЕР_1 . При цьому, хто саме здійснює його керування, відеозапис не фіксує. Ця погоня триває майже дві хвилини, при цьому водійський рівень керування автомобілем, який переслідують поліцейські, характеризується впевненістю та зухвалістю, абсолютно не властивою стилю керування автомобілем жінкою. Більше того автомобіль марки «Деу» має механічну коробку перемикання передач, що в поєднанні з неможливістю поліцейських догнати його в ході переслідування, також свідчить про невластивий стиль керування автомобілем жінкою-водієм.
Відеозапис дійсно фіксує, як після раптової зупинки автомобіля марки «Деу», днз НОМЕР_1 та після того, як поліцейський виходить з патрульного автомобіля та підходить до водійського місця, він виявляє на ньому ОСОБА_1 . Але в цей момент відеофіксації, коли поліцейський підійшов до автомобіля марки «Деу», днз НОМЕР_1 , цей транспортний засіб вже не здійснював рух та певний час вже був нерухомим. За цей проміжок часу, допоки поліцейські підійшли до нього, події, які відбувалися в салоні автомобіля у цей час на відеозапис потрапити не могли.
Після того, як поліцейський постукав у скло водійської двері, ОСОБА_1 невміло починає намагатися відкрити або скло, або двері, при цьому утворюється чітке розуміння, що робить вона такі дії нібито вперше, абсолютно не в спромозі дати собі ради. Іншими словами, стає цілком зрозумілим, що ОСОБА_1 вперше опинилася на водійському місці цього автомобіля і такі спроби дати ладу відкриттю дверей тривали більше трьох хвилин.
Зазначає, що указані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 вперше опинилася на водійському місці, щойно пересівши на нього. Особливо з огляду на те, що автомобіль не перебуває у її володінні, що вбачається з техпаспорту на автомобіль, а також з суперечливих пояснень самої ОСОБА_1 , які вона надавала поліцейським: що цей автомобіль нібито належить їй (02:03:15 сек), а потім нібито її знайомому (куму), а потім (02:37:25 сек), що вона щойно купила автомобіль, а потім, що його дали їй в оренду.
Вказує, що поведінки ОСОБА_1 на місці події у своїй сукупності беззаперечно свідчить, що вона каже відмовки, вигадуючи на ходу джерело походження у неї даного автомобіля, що свідчить, що їй він не належить взагалі та жодного відношення до нього вона не має.
Відеозаписом зафіксовано, що автомобіль марки «Деу», днз НОМЕР_1 , спершу відірвався від переслідування, а потім раптово зупинився. Саме після цієї зупинки та до моменту, допоки патрульний автомобіль зупинився за автомобілем «Деу» і поліцейський підійшов до автомобіля, ОСОБА_1 встигла помінятися місцями з ОСОБА_3 . І тому, коли поліцейський підійшов до автомобіля, він вже виявив на його водійському місці саме ОСОБА_1 , що і зафіксував відеозапис.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_4 .
Те що автомобіль перебував у володінні ОСОБА_5 знаходить своє підтвердження на відеозаписі (02:24:40 сек запису), оскільки він дужче за все починає вмовляти поліцейського не забирати автомобіль. 
Вказує, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме: можливості його проведення поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки, а в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де має бути зазначено у зв`язку із якими виявленими ознаками мав проводитися такий огляд та містити згоду або відмову на його проведення та його результатів.

ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Туровський В.В. у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу додано: 
рапорт поліцейського ВП № 2 Бучанського РУП в Київській області;
направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17 серпня 2025 року;
відеоматеріал з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції протягом майже двох хвилин, увімкнувши звукові та світлові сигнали, переслідують автомобіль. Коли автомобіль зупинився працівник поліції одразу до нього підійшов, за його кермом знаходилася ОСОБА_1 , на передньому пасажирському та на задньому сидінні сиділи чоловіки. ОСОБА_1 не змогла відкрити двері автомобіля тому вийшла з автомобіля через праві передні пасажирські двері. Працівники поліції запитали у неї чи вживала вона алкоголь, вона відповіла: «Трошки вживала» (08:44 хв.). Працівники поліції запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager» (08:52 хв. відеозапису), ОСОБА_1 відмовилася, їй запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 запропонувала працівникам поліції домовитися та зазначила, що випила небагато, лише півтори пляшки пива.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Туровський В.В. посилається на те, що факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу не підтверджено допустимими та належними доказами, оскільки після зупинки транспортного засобу та до моменту, коли патрульний автомобіль зупинився за автомобілем «Деу» і поліцейський підійшов до автомобіля, ОСОБА_1 встигла помінятися місцями з ОСОБА_5 .
За клопотанням захисника апеляційним судом допитано у якості свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що він з другом та ОСОБА_1 разом вживали алкогольні напої, через те, що почалася комендантська година вони не змогли викликати таксі, тому він сів за кермо. Коли за ними почав їхати автомобіль патрульної поліції ОСОБА_5 попросив ОСОБА_1 пересісти на місце водія, у зв`язку з тим, що він перебував у розшуку ТЦК, вона погодилася і вони помінялися місцями.
Надаючи оцінку указаними доводам апеляційної скарги та показам свідка, апеляційний суд враховує, що відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано, що автомобіль патрульної поліції зупинився з лівої сторони від автомобіля марки «Деу», днз НОМЕР_1 , майже одночасно, працівник поліції одразу підійшов до автомобіля марки «Деу», днз НОМЕР_1 , вікна дверей автомобіля були нетоновані та через них чітко було видно, що за кермом перебувала ОСОБА_1 , будь-яких рухів на підтвердження того, що водій з пасажиром помінялися місцями, не зафіксовано.
Доводи апеляційної скарги про те, що водійський рівень керування автомобілем, який переслідували поліцейські, абсолютно не властивою стилю керування автомобілем жінкою, а також про те, що ОСОБА_1 не могла відкрити двері автомобіля щоб вийти з нього через те, що не керувала автомобілем, є непереконливими і також жодним чином не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який зафіксований найбільш об`єктивним доказом - відеозаписом. 
Також апеляційний суд враховує, що з доданого до протоколу відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, а навпаки детально та послідовно пояснила коли та скільки алкоголю вона вживала перед тим як на прохання своїх друзів вона повезла їх додому.
При цьому ОСОБА_1 у протоколі або ж на окремому аркуші не зазначила будь-яких заперечень відносно обставин, які викладені у вказаному протоколі.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає пояснення  ОСОБА_5 такими, що не відповідають іншим доказам, які наявні у матеріалах справи, зокрема відеозапису з нагрудної камери.
У зв`язку з цим апеляційний суд надає перевагу обставинам, які зафіксовані відеозаписом, а тому не викликають сумнівів у своїй достовірності.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме: можливості його проведення поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки, повністю спростовуються відеозаписом (08:52 хв. відеозапису).
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - це правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Туровського Віталія Вікторовича залишити без задоволення.
Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 01 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова