| Справа №766/14899/26 н/п 2-о/766/583/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Кузьміної О.І.,
за участю секретаря судового засідання Савицького В.В.,
розглянувши за правилами окремого провадження у судовому засіданні справу за заявою адвоката Мороз Анжели Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Третя Херсонська державна нотаріальна контора, Центр надання адміністративних послуг Херсонської міської територіальної громади про встановлення факту, що має юридичне значення,-
ВСТАНОВИВ:
Заявник, ОСОБА_1 , звернулася до суду з наміром здійснити доведення факту який є необхідним для встановлення приналежності документу, який посвідчує її право власності на об`єкт нерухомого майна. Заявлені вимоги мотивує тим, що при зверненні задля отримання витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно щодо прав на квартиру якою Заявниця володіє і в якій має реєстрацію з 08.12.2010 року їй повідомлено, що такий витяг видати не має можливості оскільки власником квартири рахується ОСОБА_1 . При зверненні до нотаріальної контори задля внесення змін до договору купівлі продажу згідно якого набуто право власності на квартиру, Заявниці повідомлено, що внесення змін не є можливим зважаючи на припинення повноважень державним нотаріусом, який посвідчив договір купівлі-продажу і через передачу нотаріальної справи в архів і не завершення упорядкування його передачі. 
Зважуючи на такі обставини, ОСОБА_1 , вимушена звернутися до суду із проханням встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу ВМО №965401 посвідченого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Черкашиною Н.І. 18.11.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1743, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.12.2009 року.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 вересня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.
Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник заявника адвокат Мороз А.І. надійшла заява про слухання справи без її участі, заяву підтримує, просить задовольнити.
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило.
Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Змістом Договору купівлі продажу від 18.11.2009 року встановлюється, що ОСОБА_2 , що проживає у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , що проживає у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , що проживає у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , що проживає у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , що проживає у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_6 , що проживає у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , що іменуються «Продавці» та ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 , іменована «Покупець», здійснили купівлю-продаж квартири, що розташована у АДРЕСА_1 .
Договір ВМО №965401 посвідчений державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Черкашиною Н.І. 18.11.2009 року, зареєстровано в реєстрі за №2-1743, зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.12.2009 року.
Паспортним документом Заявниці, серії НОМЕР_8 виданий Суворовським РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області 01.06.2014 року встановлюється написання прізвища, ім`я, по батькові Заявниці як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Херсон, реєстрація місця проживання з 08.12.2010 року: АДРЕСА_1 .
Картка платника податків видана на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , дата видачі 01.08.2014 року.
Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 , що видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Херсонської області від 23.05.2014 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 06.08.1999 року про що складеного актовий запис №354. Прізвище сторін шлюбу « ОСОБА_9 ».
Відтак, написання прізвища Заявниці в Договорі « ОСОБА_10 », не збігається з написанням прізвища Заявниці в паспорті, картці платника податків, проте, як свідчать вище вказані документи, Заявниця з моменту укладення Договору відкрито володіє і розпоряджається придбаним за Договором майном, є в ньому зареєстрованою.
Згідно інформації Державного нотаріального архіву Херсонської області, у зв`язку з тимчасовим переміщенням архівного фонду Державного нотаріального архіву Херсонської області до м. Миколаєва відповідно до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 02.05.2025 № 715/13.4-06 «Про тимчасове переміщення архівного фонду Державного нотаріального архіву Херсонської області до м. Миколаєва», документи нотаріального діловодства та архів Третьої Херсонської державної нотаріальної контори перебувають на стадії упорядкування та систематизації. У зв`язку з вищезазначеними обставинами, зумовленими дією воєнного стану в Україні, міжрегіональне управління наразі позбавлене можливості провести перевірку інформації, викладеної у запиті, відповідно до вимог пункту 14 Порядку № 357/5. В той же час, щодо виправлення помилки в нотаріальному документі, зазначено, що відповідно до пункту 6.16 розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії, технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи(іб), щодо якої(их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку. При цьому повідомлено, що ОСОБА_11 , державного нотаріуса Третьої Херсонської державної нотаріальної контори, відповідно до наказу Головного управління юстиції у Херсонській області від 01.04.2010 № 05-01/250 «Про звільнення ОСОБА_11 » звільнено з займаної посади 03.04.2010.
Викладені обставини вимусили Заявницю звернутися до суду за встановленням відповідного факту належності їй правовстановлюючого документу в судовому порядку, адже зазначення у договорі прізвища « ОСОБА_10 », не дає можливість встановити належність документу Заявниці за ідентифікуючими документами « ОСОБА_9 ».
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 3 та ч.4 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Згідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. 
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).
У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).
Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
У рішеннях Європейського суду з прав людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року (справа № 12868/87) та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року (справа № 22774/93) зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки іншого способу поновити порушене право у заявника відсутнє.
Керуючись ст.10,12,76,81,293-294,315-319,354,355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Заяву адвоката Мороз Анжели Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Третя Херсонська державна нотаріальна контора, Центр надання адміністративних послуг Херсонської міської територіальної громади про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт приналежності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , правовстановлюючого документу – Договору купівлі-продажу, що посвідчений державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Черкашиною Н.І. 18.11.2009 року, зареєстровано в реєстрі за №2-1743, зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.12.2009 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Херсонський міський суд Херсонської області з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя | О. І. Кузьміна