03.09.2026 
ЄУН 337/2105/26
Провадження №2/337/3198/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Сидорової М.В..
за участю секретаря Коваленко В.С..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
01.04.2026 позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивує тим, що 11.08.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір №885008129, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав в кредит грошові кошти в розмірі 9100,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024 ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Відповідно до договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 43658,62 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 9100,00 грн., заборгованості за процентами - 34558,62 грн.
Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 7000,00грн.
Ухвалою суду від 08.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Цією ж ухвалою витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про те, чи емітувалась (видавалась) на ім`я відповідача ОСОБА_1 платіжна картка НОМЕР_3, чи здійснювалось зарахування на цю картку грошових коштів в сумі 9100,00 грн. в період з 11.08.2023 по 16.08.2023, з наданням первинних бухгалтерських документів (виписки, платіжної інструкції, платіжного доручення тощо) на підтвердження зарахування цих коштів, а також чи є/був номер телефону НОМЕР_1 фінансовим номером клієнта ОСОБА_1 за картковим рахунком і чи зазначений він був в її анкетних даних.
11.05.2026 до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребувана інформація.
Заочним рішенням від 20.05.2026 позов ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.
Ухвалою від 08.07.2026 задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та заочне рішення від 20.06.2026 у даній цивільній справі скасовано, справа призначена до нового судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не прибув, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 та його представника - адвокат Зачепіло З.Я. в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи (у даному випадку в електронному кабінеті) вважається врученням повістки і цій особі. Відзиву на позов або будь-яких клопотань, у т.ч. про відкладання судового засідання, не надходило.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ст.638,640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Зокрема, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р. (далі - Закон №675).
Суд встановив, що 11.08.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та відповідачкою ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір кредитної лінії №885008129 (далі - кредитний договір).
Зазначений кредитний договір укладений за допомогою електронного сервісу та підписаний позичальником/відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором PQUF, який було направлено на номер мобільного телефону «НОМЕР_2 » та вірно введено 11.08.2023 14:56:05.
Відповідно до умов вказаного кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії і розмірі кредитного ліміту 9100,00 грн (п.2.1), перший транш за кредитом в сумі 9100,00 грн (п.2.3)на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідно до п.7.1 кредитного договору, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 10.09.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником, який відповідно до п.3.2 кредитного договору може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитора активовано функцію продовження строку дисконтного періоду, кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена.
Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 10.09.2028 (п.7.3.).
Відповідно до п.8.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
- за період від дати видачі кредиту до 10.09.2023 (включно) - за дисконтною процентною ставкою 0,84 % від суми кредиту за кожний день користування ним (п.8.3.1.),
- за умови продовження строку дисконтного періоду після 10.09.2023 - за індивідуальною процентною ставкою 1,69 % від суми кредиту за кожен день користування ним (п.8.3.2.); 
- після закінчення дисконтного періоду, за базовою процентною ставкою 2,98 % в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (п.8.4.).
Згідно з п.14.1 договору невід`ємною його частиною є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надані позичальнику до укладання договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, тест яких розміщено на сайті кредитора: www.moneyveo.ua.
Підписавши договір, позичальник підтверджує, що отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена в Паспорті споживчого кредиту та Правилах; інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п.14.10.).
Цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно- комунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п.14.12.)
Відповідно до платіжного доручення №d862ee21-6e53-4ee9-92dd-ea2bbcca9b9e від 11.08.2023 здійснено переказ грошових коштів в сумі 9100,00 грн отримувачу ОСОБА_1 на номер картки № НОМЕР_3 із зазначенням платежу: переказ коштів згідно договору № 885008129 від 11.08.2023, ОСОБА_1 , код НОМЕР_4 .
Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260422/129951-БТ від 25.04.2026 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , в Банку емітовано карту № НОМЕР_5 . На вказану картку 11.08.2023 було зараховано переказ в сумі 9100,00грн. 
Згідно з розрахунком, складеним уповноваженою особою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 17.10.2023 становить 21 421,86 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 9100,00 грн, заборгованості за процентами - 12 321,86 грн.
Відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з додатками) та реєстру прав вимоги №254 від 17.10.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржника ОСОБА_1 (порядковий №274) за вказаним кредитним договором на загальну суму боргу 21 421,86 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 9100,00 грн, заборгованість за процентами - 12 321,86 грн.
Згідно з розрахунком, складеним уповноваженою особою ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 10.10.2024 становить 43658,62 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 9100,00 грн, заборгованості за процентами - 34558,62 грн.
Відповідно до договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024 (з додатками) та реєстру прав вимоги №2 від 10.10.2024 ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги до боржника ОСОБА_1 (порядковий №923) за вказаним кредитним договором на загальну суму боргу 43658,62 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 9100,00грн., заборгованості за процентами - 34558,62 грн.
Відповідно до договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 та реєстру боржників б/н від 15.07.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» право вимоги до боржника ОСОБА_1 (порядковий №50506) за вказаним кредитним договором на загальну суму боргу 43658,62 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 9100,00грн., заборгованості за процентами - 34558,62 грн.
Згідно з розрахунком, складеним уповноваженою особою ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 26.12.2025 становить 43658,62 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 9100,00грн., заборгованості за процентами - 34558,62 грн.
Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» такими, що підлягають частковому задоволенню.
В даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі.
При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, та відповідно до ст.215 ЦК України визнання його таким судом не вимагається.
В силу приписів ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010).
При цьому, встановлення обставин, за яких правочин може бути визнаний недійсним/нікчемним, за відсутності відповідних заперечень з боку заінтересованої сторони, виходить за межі судового розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В цій справі суд вважає встановленим та доведеним, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» як первісний кредитор та відповідач ОСОБА_1 як позичальник, діючи вільно, на власний розсуд, уклали 11.08.2023 кредитний договір №885008129, відповідно до якого відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 9100,00 грн, шляхом їх перерахування на її платіжну банківську картку, зобов`язавшись повернути їх та сплатити проценти за користування ними в порядку та строки, визначені договором.
Кредитний договір укладений в електронній формі через ІТС Товариства, оформлений письмовим документом і підписаний сторонами в передбачений чинним законодавством спосіб, зокрема, позичальником/відповідачкою - електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з положеннями ст.207, 1055 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Жодних обставин, які б вказували на нікчемність (недійсність) вказаного кредитного договору внаслідок недотримання обов`язкової письмової форми кредитного договору, судом не встановлено, тому він є чинним і обов`язковим для виконання.
Судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» як кредитор виконав свої зобов`язання та перерахував 11.08.2023 грошові кошти в сумі 9100,00 грн, на платіжну картку відповідача № НОМЕР_5 , яка була зазначена ним в заявці на укладання кредитного договору та яка емітована на його ім`я в АТ КБ «ПриватБанк». Вказані грошові кошти в той же день були зараховані на відповідний банківський рахунок.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, зокрема, свого зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами в погоджений сторонами строк належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, стягнення якої кредитор має право вимагати в судовому порядку.
Право вимагати з відповідача стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором наразі належить позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» на підставі договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 (з невід`ємними додатками, в т.ч. реєстром боржників б/н від 15.07.2025), укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Останній, в свою чергу, набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024 (з невід`ємними додатками, в т.ч. реєстром прав вимоги №2 від 10.10.2024), укладеним з ТОВ «Таліон Плюс». Останній, в свою чергу, набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з невід`ємними додатками, в т.ч. реєстром прав вимоги №254 від 17.10.2023), укладеним з первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
У заяві про перегляд заочного рішення відповідач та його представник, викладаючи свої доводи із запереченнями проти позовних вимог, не заперечували факт укладення та підписання відповідачем кредитного договору, отримання й користування кредитними коштами, а також наявність заборгованості. Водночас вони послалися на недоведеність переходу права вимоги від первісного до нового кредитора за відповідними договорами факторингу.
Ухвалюючи рішення, суд відхиляє як безпідставні доводи сторони відповідача про недоведеність факту переходу до позивача права вимоги за вказаним кредитним договором.
Так, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ч.2 ст.1078 ЦК України).
В даному випадку судом встановлено, що між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) 28.11.2018 було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору).
Первісно визначений строк дії вказаного договору факторингу було визначено до 28.11.2019 і в подальшому додатковими угодами №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 цей строк було продовжено до 31.12.2024.
Отже, вказаний договір факторингу є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018 до 31.12.2024. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
При цьому, за змістом п.4.1 цього договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору факторингу. Реєстр прав вимоги не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх складання множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін.
Право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №885008129 від 11.08.2023 перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» 17.10.2023 відповідно до підписаного сторонами в цей день Реєстру прав вимоги №254.
В подальшому право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу №10/1024-01, укладеного 10.10.2024 з ТОВ «Таліон Плюс», та підписаного цими Товариствами 10.10.2024 реєстру прав вимоги №2.
15.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» (позивач у справі) уклали договір факторингу №15/07/25-Е, згідно з п.1.2 якого перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком №2. Відповідний Акт прийому-передачі реєстру боржників, за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором було підписано Товариствами 15.07.2025.
Неповідомлення позичальника/боржника про зміну кредитора жодним чином не впливає на виконання останнім прийнятих на себе за кредитним договором зобов`язань, а має наслідком настання ризиків у нового кредитора у випадку виконання боржником своїх обов`язків на користь попереднього кредитора. В даному випадку жодних доказів сплати заборгованості за вказаним кредитним договором як первісному кредитору, так і новим після відступлення права вимоги за вказаними договорами факторингу відповідач та її представник суду не подали.
Таким чином, суд вважає, що ТОВ «ФК «ЕЙС» у встановленому законом порядку набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №885008129 від 11.08.2023 і неналежне виконання відповідачем як боржником добровільно узятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, що достовірно встановлено судом і не спростовано відповідачем, є порушенням прав кредитора, які підлягають судовому захисту в обраний позивачем спосіб.
Так, в межах цієї справи позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №885008129 від 11.08.2023 в загальному розмірі 43658,62 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 9100,00 грн, заборгованості за процентами - 34558,62 грн.
Вказаний розмір заборгованості фактично визначений попереднім кредитором - ТОВ «Таліон Плюс» станом на 10.10.2024, тобто на момент переходу прав вимоги до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», і після цього останнім, а також позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» жодних нарахувань, в т.ч. процентів, не здійснювалось.
При цьому, з розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 17.10.2023 (на момент відступлення прав вимоги ТОВ «Таліон Плюс») загальний розмір заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становив 21 421,86 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 9100,00 грн, заборгованість за процентами - 12 321,86 грн.
За цим розрахунком нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось первісним кредитором з 11.08.2023 до 10.09.2023 включно (30 днів дисконтного періоду) за ставкою 0,84 % (п.8.3.1 договору) в розмірі 76,44 грн щодня від суми кредиту 9100,00грн.
Після закінчення дисконтного періоду жодних коштів на погашення процентів за користування кредитом позичальником/відповідачем внесено 5,00 грн, і відповідно до п.8.4 кредитного договору первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а в подальшому новим кредитором ТОВ «Таліон Плюс» здійснено нарахування процентів за користування кредитом з 10.09.2023 до 07.01.2024в розмірі 271,18 грн щодня або за ставкою 2,98% від суми кредиту 9100,00грн.
Отже, оцінивши вищевказані обставини, суд вважає, що нарахування процентів за користування кредитом до 07.01.2024 здійснено кредиторами в межах погодженого в кредитному договорі строку кредитування, що є правомірним.
Визначений позивачем розмір заборгованості за кредитним договором ґрунтується на умовах кредитного договору, підтверджений належним чином та відповідачем не спростований.
Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд враховує, що відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів).
Відповідно до п. 5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
В цій справі загальний розмір заявленої позивачем до стягнення заборгованості за процентами - 34558,62 грн більш ніж в три рази перевищує розмір тіла кредиту - 9100,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що умови кредитного договору про нарахування процентів, зокрема, за ставкою 2,98% за кожен день, є несправедливими, а розмір нарахованих процентів непропорційно високий, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, суперечить нормам Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах №132/1006/19 від 07.10.2020, 910/719/19 від 19.05.2020 та №363/1834/17 від 13.07.2022 та №910/12876/19 від 01.06.2021.
З огляду на вказане, суд вважає необхідним зменшити розмір нарахованих процентів за користування кредитом до розміру тіла кредиту - 9100,00 грн.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості за кредитним договором №885008129 від 11.08.2023 у вигляді заборгованості за тілом кредиту в сумі 9100,00 грн та заборгованості за процентами в сумі 9100,00 грн, усього 18200,00 грн, задовольнивши тим самим позов ТОВ «ФК «ЕЙС» частково.
Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на суму 18 200,00грн, що становить 41,69 % від первісно заявлених вимог на суму 43 658,62 грн. (18 200,00грн х 100% / 43 658,62 грн.), судовий збір в сумі 1 109,69 грн. (2662,40 грн х 41,69% /100%).
Крім того, відповідно до ст.137,141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу.
Так, в межах цієї справи позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» отримував правову допомогу адвокатського об`єднання «Соломко та партнери», що підтверджується договором про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, додатковою Угодою № 25771054451 від 01.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, актом прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025, які суд вважає належними та допустимими доказами.
Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі - 7000,00 грн, що відповідно до акту від 29.12.2025 складається з вартості послуги з складання позовної заяви (2 години) - 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості (2 години) - 1000,00 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 година) - 500,00грн., підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 година) - 500,00 грн.
Згідно з ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При цьому, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За висновком, викладеним у п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, § 268).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Оцінивши обставини справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації спірних правовідносин - стягнення кредитної заборгованості, усталеність законодавства та судової справи в цій категорії справ, обсяг фактично наданих адвокатом послуг (вивчення документів та складання позовної заяви, яка здебільшого містить цитування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, є типовою та шаблонною), витраченим на це часом - загалом 6 годин з урахуванням того, що правова допомога надається за відповідним договором щодо невизначеного кола боржників, виходячи з критеріїв реальності адвокатських послуг, розумності їх розміру, принципів верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу - 7000,00 грн завищеним і неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а також ціною позову, у зв`язку з чим цей розмір слід зменшити до 4000,00 грн, стягнувши з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на суму 18 200,00 грн або 41,69% від первісно заявлених вимог витрати на правничу допомогу в сумі 1 667,60 грн. (4000,00 грн х 41,69% / 100%).
Керуючись ст.2,4,5,12,13,76-82,89,137,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд.6, кабінет 13) заборгованість за кредитним договором №885008129 від 11.08.2023 в загальному розмірі 18200,00 грн, в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 1 109,69 грн, понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1 667,60 грн, усього 20 977 (двадцять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гривень 29 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя     М.В.Сидорова