РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року 	справа № 580/3717/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання Д.О.Сніцар розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №580/3717/26 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) [Позивач особисто, представники Позивача: адвокат Опанасюк Павло Павлович в режимі ВКЗ, діє на підставі ордеру серії АВ №1286961, у залі суду Попаденко Зінаїда Володимирівна, діє на підставі довіреності від 18.06.2026 в реєстрі №1603, бланк НКН 560458] до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ ВП 44131663) [представники відповідача: Бондар Катерина Андріївна діє згідно із випискою з ЄДР; за довіреностями: від 26.05.2026 №10631/6/23-00-05-07 Березовська Людмила Павлівна, від 26.05.2026 №10630/6/23-00-05-07 Чорна Оксана Олександрівна] про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, ухвалив рішення.
І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
01.04.2026 вх.№17164/26 представник Позивача - адвокат Опанасюк Павло Павлович (ордер серії АВ №1286961 АБ «Опанасюк і Партнери» ЄДРПОУ 4260612) у позовній заяві просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №23044/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з ПДФО на суму 652 794,24 грн та 65279,42 грн штрафної санкції; визнати протиправним та скасувати ППР №23048/23-00-24-04-04 про збільшення грошового зобов`язання з військового збору на суму 54 399,52 грн та 5439,95 грн штрафної санкції; визнати протиправним та скасувати ППР №23055/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з ПДФО на суму 231,89 грн, штрафної санкції та 37,36 грн пені; визнати протиправним та скасувати ППР №23064/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з акцизного податку на суму 184 215,60 грн та 18 421,56 грн штрафної санкції; визнати протиправним та скасувати ППР №23065/23-00-24-04-01 про застосування штрафної санкції у сумі 1312398,59 грн за непроведення розрахункових операцій з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів через РРО на суму 958 432,81 грн; визнати протиправним та скасувати ППР №23067/23-00-24-04-01 про застосування штрафної санкції з ПДФО у сумі 1020 грн; визнати протиправними та скасувати ППР №23068/23-00-24-04-01 про застосування штрафної санкції у сумі 1020 грн за не забезпечення зберігання документів; визнати протиправними та скасувати ППР №23085/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з ПДВ у сумі 135 847,80 грн; визнати протиправними та скасувати ППР №23087/23-00-24-04-01 за відсутність реєстрації податкових накладних на суму 123 498 грн за грудень 2024 року, застосований штраф у сумі 3400 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23051/23-00-24-04-01 з ЄСВ у сумі 3516813,43 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23059/23-00-24-04-01 з ЄСВ у сумі 1584 грн.
Представник Позивача щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23051/23-00-24-04-01 з ЄСВ допустив помилку в одній цифрі: у сумі 3516813,43 грн замість суми 351681.43 грн.
13.04.2026 суд згідно із ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за адміністративним позовом за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів у справі №580/3248/26, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) та роз`єднав – виділив у самостійне провадження вимогу: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23051/23-00-24-04-01, згідно з якою вимагається сплатити недоїмку з ЄСВ.
Податковий кодекс України (Кодекс №2755) відповідно до п.1.3 ст.1 не регулює питання проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
На підставі ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 у справі №580/3248/26 здійснений автоматизований розподіл, присвоєний номер №580/3717/26.
15.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
12.05.2026 суд постановив про перехід із спрощеного до загального провадження, призначив підготовче засідання на 14.05.2026, яке відкладене на 21.05.2026.
21.05.2026 суд відмовив у задоволенні необґрунтованої заяви від 20.05.2026 вх. №27266/26 (надійшла через електронний суд 20.05.2026/зареєстрована 20.05.2026, підготовче засідання призначене на 21.05.2026, така заява вирішується негайно і відповідно до ч.4 ст. 40 КАС України) адвоката Опанасюка П.П. про відвід судді Л.В.Трофімової у адміністративній справі №580/3717/26, що не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.11.2021 у справі № 11-202сап21 звернула увагу на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.
Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, в якій повинен винести рішення, тому підстав для самовідводу немає (суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього/неї не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви в неупередженості судді згідно із п.1.2, п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, п.80 Коментаря до Бангалорських принципів поведінки суддів, Кодексом суддівської етики).
Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , інші учасники справи у судових засіданнях не заявляли про відвід судді та секретарю судового засідання.
Обов`язок з визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладений на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Тобто визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору. Аналогічні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 826/16958/17.
22.05.2026 суд задовольнив клопотання адвоката - представника Позивача та призначив судове засідання в адміністративній справі №580/3717/26 на 27.05.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду для представника Позивача.
26.05.2026 через систему електронний суд (27.05.2026 вх.№28354/26) представник позивача надав заяву про зміну предмета позову (унаслідок скасування ДПС України рішення від 16.12.2025 №23053/23-00-24-01 відповідачем винесене рішення від 27.04.2026 №7558/23-00-24-04-01), просить:
– визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 16.12.2025 №Ф-23051/23-00-24-04-01 у сумі 351681.43 грн;
– визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.04.2026 №7558/23-00-24-04-01 про застосування санкції у сумі 76507.72 за донарахування ЄСВ у сумі 351681.43 грн.
У постанові Верховного Суду у справі № 405/3360/17 (ЄДРСР 100918809) зазначено, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. 
Зміна предмету позову можлива у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову одночасно не допускається. Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це варто розглядати як нові позовні вимоги, що мають бути оформлені письмовою заявою відповідно до процесуального законодавства. Подібну позицію сформував Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 у справі № 570/5639/16-ц.
Верховний Суд у постанові від 09.07.2020 у справі № 922/404/19 сформулював висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах про те, що: «позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, що складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача».
27.05.2026 закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд на 22.06.2026, 24.06.2026 - досліджені докази, проведені дебати і за клопотанням учасників на стадії ухвалення рішення суд перейшов у письмове провадження, 26.06.2026 складене скорочене судове рішення.
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА
В обгрунтуванні позовних вимог зазначено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 16.09.2025 № 2358-п контролюючим органом проведена планова документальна виїзна перевірка платника податків – фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період із 01.01.2019 до 31.12.2024, а також правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за період із 01.01.2011 до 31.12.2024; встановлене порушення п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 р. № 2464-V (Закон №2464) у результаті донарахований єдиний внесок у звязку із отриманими доходами фізичною особою-підприємцем (ФОП) у сумі 351681,43 грн та як результат прийнята оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску (ЄСВ). З позиції представника Позивача з огляду на те, що ЄСВ є похідним від об`єкта оподаткування ПДФО, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та потребує скасування.
27.05.2026 вх.№28354/26 від представника Позивача надійшла заява про зміну предмета позову: за наслідком адміністративного оскарження індивідуальних актів відповідача згідно із рішенням ДПС України від 27.02.2026 № 5069/6/99-00-06-02-01-06 скасовано рішення про застосування штрафних санкцій з ЄСВ від 16.12.2025 № 23053/23-00-24-01 за донарахування єдиного внеску на суму 351681,43 грн, за яким застосований штраф у сумі 76507,72 грн і зобов`язано відповідача винести нове рішення (із дотриманням форми). 01.05.2026 позивач отримав рішення від 27.04.2026 № 7558/23-00-24-01 про застосування штрафні санкції у сумі 76507,72 грн через донарахування ЄСВ у сумі 351681,43 грн. Просить викласти предмет позову в редакції щодо скасування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) та отриманого рішення від 27.04.2026.
22.06.2026 вх.№33110/26 представник Позивача направив клопотання про долучення доказів (а.с.1-210 т.2) з поясненнями: спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) є похідною від податкового повідомлення-рішення від 27.04.2026 № 7514/23-00-24-04-01, яким позивачу збільшена сума грошового зобов`язання з ПДФО у сумі 711353,34 грн, з яких 652794,24 грн податкове зобов`язання та 58541,10 грн штрафна санкція, додає Додатки 1 до Податкових розрахунків сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманих з них податків, а також сум нарахованого єдиного внеску (Д1) ОСОБА_1 (1ДФ) за 2019-2024 роки та довідки форми ОК-5 за 2004-2026 роки та форми ОК-7 за 2011-2026 роки.
24.06.2026 вх.№33758/26 у додаткових поясненнях представник Позивача зазначив, що на вимогу суду надано об`єднану звітність із ЄСВ ТОВ «Лідер-АБВ» (ЄДРСР 39415844) за 2021 – 2023 роки та протягом 2024 року ТОВ «Лідер-АБВ» не здійснювало діяльності, уповноважена особа (керівник) юридичної особи є ОСОБА_1 здійснювала керівництво юридичною особою без нарахування та отримання заробітної плати.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
05.05.2026 вх.№23991/26 у відзиві на позовну заяву вказано: за результатами документальної планової виїзної перевірки позивача складений акт від 26.11.2025 № 18621/23-00-24-04-01/257281846, вручений особисто ОСОБА_1 , заперечення на висновки акта не надходили. Перевіркою повноти визначення чистого оподатковуваного доходу за період із 01.01.2019 до 31.12.2024 встановлене заниження у сумі 3626634,66 грн загального оподатковуваного доходу та завищення витрат, пов`язаних з отриманням доходу. У порушення п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464 встановлене заниження бази нарахування ЄСВ, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини за період перевірки у сумі 1597082,23 грн: за 2011 рік – у сумі 2546,00 грн, за 2019 рік – у сумі 214965,45 грн, за 2020 рік – у сумі 89035,48 грн, за 2021 рік – у сумі 215668,30 грн, за 2024 рік – у сумі 1074867,00 грн. Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховувався ЄСВ у розмірі 34,7%, а з 01.01.2016 – 22% встановлене порушення п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464, а саме: за 2011 рік позивачем подано занижені дані оподаткованого доходу, що призвело до заниження єдиного внеску за ставкою 34,7% на суму 883,46 грн; за 2019 рік – подано занижені дані чистого оподаткованого доходу, що призвело до зменшення нарахованого ЄСВ за ставкою 22% на суму 47 292,40 грн; за 2020 рік – подано занижені дані чистого оподаткованого доходу, що призвело до зменшення нарахованого ЄСВ за ставкою 22% на суму 19 587,81 грн; за 2021 рік – подано занижені дані чистого оподаткованого доходу, що призвело до зменшення нарахованого ЄСВ за ставкою 22% на суму 47 447,03 грн; за 2024 рік – подано занижені дані чистого оподаткованого доходу, що призвело до зменшення нарахованого ЄСВ за ставкою 22% на суму 236 470,74 грн, у результаті позивачу донарахований ЄСВ у сумі 351681,43 грн.
27.05.2026 вх.№28358/26 представником відповідача подане клопотання про долучення довіреності, наказів про переведення та посадові інструкції посадових осіб відповідача.
18.06.2026 вх.№32790/26 представником відповідача подане клопотання про долучення доказів.
24.06.2026 вх.№33729/26 представником відповідача подано додаткові пояснення у справі: за період із 01.01.2022 до 31.12.2023 ОСОБА_1 отримувала дохід (нарахований/виплачений) відповідно до даних ІС «Податковий блок» за ознакою 101 доходи у вигляді заробітної плати від ТОВ «Лідер-АБВ». Відповідно до ч.6 ст.4 Закону № 2464 ФОП звільняється від сплати ЄСВ за себе за ті місяці, за які роботодавець сплатив за страховий внесок у розмірі не менше мінімального. За 2022 – 2023 роки додаток ЄСВ 1 до податкової декларації про майновий стан і доходи до контролюючих органів не подавався. Представник відповідача вважає, що перевіркою достовірно враховано обставини, що існували на момент проведення перевірки, а оскаржуване рішення та вимога є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 з 25.11.1998 є фізичною особою-підприємцем, РНОКПП НОМЕР_1 , основний вид діяльності якої роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.25).
З 01.03.2023 позивач зареєстрована платником ПДВ № 232070768248453.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідер-АБВ» зареєстровано 29.09.2014, керівником якого є ОСОБА_1 з 25.09.2014. Основним видом діяльності товариства є роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.29).
На підставі наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 16.09.2025 № 2358-п, направлень на перевірку від 29.10.2025 № 4478/23-00-24-04-01 та № 4479/23-00-24-04-01 посадовими особами контролюючого органу з 30.10.2025 до 12.11.2025, з 13.11.2025 продовжений строк проведена документальна планова виїзна перевірка платника податків – ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період із 01.01.2019 до 31.12.2024, з урахуванням п.102.1 ст.102 Кодексу №2755 та правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період із 01.01.2011 до 31.12.2024.
За результатами документальної планової виїзної перевірки складений акт від 26.11.2025 № 18621/23-00-24-01/ НОМЕР_1 (далі акт перевірки) щодо правильності нарахування та утримання єдиного внеску (п.2.3.4 акта перевірки) встановлено порушення п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464, а саме: за 2011 рік позивачем подано занижені дані оподаткованого доходу, що призвело до заниження ЄСВ за ставкою 34,7% на суму 883,46 грн; за 2019 рік – подано занижені дані чистого оподаткованого доходу, що призвело до зменшення нарахованого ЄСВ за ставкою 22% на суму 47 292,40 грн; за 2020 рік – подано занижені дані чистого оподаткованого доходу, що призвело до зменшення нарахованого ЄСВ за ставкою 22% на суму 19 587,81 грн; за 2021 рік – подано занижені дані чистого оподаткованого доходу, що призвело до зменшення нарахованого ЄСВ за ставкою 22% на суму 47 447,03 грн; за 2024 рік – подано занижені дані чистого оподаткованого доходу, що призвело до зменшення нарахованого ЄСВ за ставкою 22% на суму 236470,74 грн, у результаті позивачу донарахований ЄСВ у сумі 351681,43 грн. За неправильне визначення суми ЄСВ за 2011, 2019-2021, 2024 роки відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону № 2464 передбачені штрафні санкції. Акт перевірки Позивач отримала 26.11.2025 та зазначено, що з висновками акта перевірки не згідна, буде оскаржувати, має заперечення (ДПС України установила під час адміністративного оскарження, що заперечення на акт перевірки не надані).
16.12.2025 Головним управлінням ДПС у Черкаській області сформована вимога № Ф-23051/23-00-24-04-01 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на суму 351681,43 грн, що Позивач за процедурою адміністративного оскарження звернулася до Державної податкової служби України, скарга за результатом рішення про результати розгляду від 27.02.2026 № 5069/6/99-00-06-02-01-06 задоволена частково: на підставі акта перевірки сформовано, зокрема, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.12.2025 № Ф-23051/23-00-24-04-01 та № Ф-23059/23-00-24-04-01 та винесені рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.12.2025 № 23053/23-00-24-04-01, рішення про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат (авансових платежів), на які нараховуються єдиний внесок від 16.12.2025 № 23062/23-00-24-01. Зазначено, що рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.12.2025 № 23053/23-00-24-04-01 належить скасуванню, позаяк винесено не за встановленою формою, що є порушенням вимог, визначених підпунктом 3 пункту 2 розділу VII Інструкції, рішення від 16.12.2025 № 23062/23-00-24-01 належить скасуванню, позаяк згідно із актом перевірки щодо пропорційності сплати єдиного внеску (авансових платежів) одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, порушень не встановлено. За таких обставин рішення від 16.12.2025 № 23062/23-00-24-01 вважати відкликаним, а скаргу у частині оскарження зазначених виконавчих документів – задовольнити частково, ГУ ДПС у Черкаській області винести та направити нові рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
27.04.2026 відповідач прийняв рішення №7558/23-00-24-04-01 про застосування штрафних санкцій за донарахування ЄСВ за період із 01.01.2011 до 31.12.2024 у зв`язку з порушенням п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464 за наслідками перевірки Головним управлінням ДПС у Черкаській області донараховано 351681,43 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції у розмірі 76507,72 грн.
Відповідно до п.2.3.3 акта перевірки встановлено, що перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає оопдаткуванню податком на доходи фізичних осіб, встановлено заниження оподатковуваного доходу, на який нараховується ЄСВ на загальну суму 1597082,23 грн: за 2011 рік – в сумі 2546,00 грн (сума доходу, на який нараховується ЄСВ за даними звіту 9011,00 грн, за даними перевірки – 11557,00 грн); за 2019 рік – в сумі 214965,45 грн (сума доходу, на який нараховується ЄСВ за даними звіту 57879,69 грн, за даними перевірки – 272 845,14 грн); за 2020 рік – в сумі 89035,48 грн (сума доходу, на який нараховується ЄСВ за даними звіту 44 479,71 грн, за даними перевірки – 133515,19 грн); за 2021 рік – в сумі 215 668,30 грн (сума доходу, на який нараховується ЄСВ за даними звіту 72500,00 грн, за даними перевірки – 288168,30 грн); за 2024 рік – в сумі 1074867,00 грн (сума доходу, на який нараховується ЄСВ за даними звіту 324633,00 грн, за даними перевірки – 1399500,00 грн).
Згідно з даними форм ОК-5 та ОК-7 (а.с.205-209 т.2) за 2011 рік позивач отримала дохід від здійснення підприємницької діяльності на суму 9011,00 грн (січень – 941,00 грн, лютий – 941,00 грн, березень – 941,00 грн, квітень – 0,00 грн, травень – 1786,50 грн, червень – 0,00 грн, липень – 960,00 грн, серпень – 0,00 грн, вересень – 960,00 грн, жовтень – 1 477,50 грн, листопад – 0,00 грн, грудень – 1004,00 грн).
Відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік загальна сума доходів, що включаються до загального річного оподатковуваного доходу (код рядка 10) склала 57879,69 грн. Згідно з даними форм ОК-5 та ОК-7 помісячний розрахунок: січень – 4 635,53 грн, лютий – 4 322,66 грн, березень – 4 700,21 грн, квітень – 5 064,13 грн, травень – 4 810,20 грн, червень – 4 532,95 грн, липень – 4 547,34 грн, серпень – 4 805,62 грн, вересень – 4 559,39 грн, жовтень – 4 980,08 грн, листопад – 6 019,41 грн, грудень – 4 902,17 грн. У 2019 році позивач також отримувала доходи від ТОВ «Лідер-АБВ».
Згідно із податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2020 рік загальна сума доходів, що включаються до загального річного оподатковуваного доходу (код рядка 10) складає 58951,03 грн. Згідно з даними форми ОК-7 помісячний розрахунок: січень – 4 744,52 грн, лютий – 4 833,52 грн, березень – 4 836,68 грн, квітень – 4 836,68 грн, травень – 4 797,96 грн, червень – 4 742,53 грн, липень – 4 803,37 грн, серпень – 4 765,78 грн, вересень – 5 016,47 грн, жовтень – 5 017,94 грн, листопад – 5 274,08 грн і за грудень – 5 281,50 грн. У 2020 році позивач також отримувала доходи від ТОВ «Лідер-АБВ».
За даними форми ОК-5 у період за березень-травень 2020 року сплати страхових внесків не було (пільги), тому сума становить 44479,71 грн.
Відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік загальна сума доходів, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу (код рядка 10) складає 32886,01 грн. Згідно із даними форми ОК-7 відображено помісячний розрахунок із січня до грудня – по 2 740,50 грн. За даними форми ОК-5 (щодо сплати страхових внесків) сума заробітку за період із січня до листопада – по 6000,00 грн, грудень – 6 500,0 0 грн (загальна 72500,00 грн). Сума доходу, на яку нараховується ЄСВ зазначена у додатку ЄСВ 1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік. У 2021 році позивач також отримувала доходи від ТОВ «Лідер-АБВ».
Згідно із податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2024 рік загальна сума доходів, що включаються до загального річного оподатковуваного доходу (код рядка 10) склала 324633,00 грн. Згідно із даними форм ОК-5 та ОК-7 помісячний розрахунок: січень – 8 000,00 грн, лютий – 8 000,00 грн, березень – 10 000,00 грн, квітень – 20 000,00 грн, травень – 20 000,00 грн, червень – 30 000,00 грн, липень – 30 000,00 грн, серпень – 30 000,00 грн, вересень – 45 000,00 грн, жовтень – 35 000,00 грн, листопад – 40 000,00 грн і за грудень – 48 633,00 грн. Сума доходу, на яку нараховується ЄСВ зазначена у додатку ЄСВ 1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2024 рік. У 2024 році позивач не отримувала доходи від ТОВ «Лідер-АБВ».
Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши повідомлені доводи, аргументи учасників щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що адміністративний позов потрібно задовольнити частково з огляду на таке.
V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Кодексу №2755 контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки. Згідно із пп.20.1.8 пункту 20.1 статті 20 Кодексу №2755 під час проведення перевірок у платників податків - фізичних осіб, а також у посадових осіб платників податків - юридичних осіб та платників єдиного внеску перевіряти документи, що посвідчують особу, а також документи, що підтверджують посаду посадових осіб та/або осіб, які фактично здійснюють розрахункові операції. Згідно із пп.20.1.43 п.20.1 ст.20 Кодексу №2755 контролюючі органи мають право проводити у визначеному законодавством порядку перевірку показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та із своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплатою усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, виконанням законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно із пунктом 75.1 статті 75 Кодексу №2755 передбачене проводення камеральної, документальної (планова або позапланова; виїзна або невиїзна) та фактичної перевірки.
Відповідно до п.82.1 ст.82 Кодексу № 2755 тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.
Згідно з п.86.1 ст. 86 Кодексу №2755 результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 р. № 2464-VI (далі – Закон № 2464), що набрав чинності 01.01.2011. Відповідно до п.3 ч.2 ст.12 Закону № 2464 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску. Згідно із п.2 ч.1 ст.13 Закону № 2464 податкові органи мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону №2464 платниками ЄСВ є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Верховний Суд у справі № 380/1311/20 зазначив, що 03.06.2020 набрав чинності пункт 5 розділу І Закону України від 13 травня 2020 року №592-ІХ  «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі Закон №592-ІХ), відповідно до положень якого розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464 доповнено пунктом 9-15. Згідно з абзацами першим та другим пункту 9-15 Закону №2464 (у редакції Закону №592-ІХ) підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом №592-ІХ з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом №592-ІХ, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом №592-ІХ, зокрема платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом №592-ІХ. Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше. З пояснювальної записки до проекту Закону №592-ІХ вбачається, що його прийняття було обумовлено, зокрема, тим, що встановлення обов`язку сплати ЄСВ без отримання доходу не відповідає легальній меті державного регулювання цього виду відносин та є непослідовним у контексті самого Закону, який визначає об`єктом нарахування ЄСВ саме отриманий дохід.
Відповідно до статті 25 Закону № 2464 рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Кодексу № 2755. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Згідно із ст.1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок/ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 (у редакції із 01.01.2011) платником єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464 (у редакції із 01.01.2011) єдиний внесок нараховується зокрема для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (частина 11 статті 8 Закону № 2464).
Згідно із ст.22 Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік» від 23 грудня 2010 р. № 2857-VI установлено мінімальну заробітну плату на 2011 рік: з 1 січня – 941 гривня, з 1 квітня – 960 гривень, з 1 жовтня – 985 гривень, з 1 грудня – 1 004 гривні. Таким чином розмір мінімального страхового внеску у 2011 році з січня до березня 2011 року становив 941 грн х 34,7% = 326,53 грн, з квітня до вересня 2011 року становив 333,12, з жовтня до листопада 2011 року – 341,80 грн, а з грудня 2011 року – 348,39 грн.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 р. № 909-VIII внесено зміни до Закону № 2464, відповідно до якого частину п`яту статті 8 викладено в такій редакції: "5. Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру".
Згідно із статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 р. № 2629-VIII установлений розмір мінімальної заробітної плати з січня 2019 року 4 173 гривні, розмір мінімального страхового внеску у 2019 році становив 4 173 грн х 22 % = 918,06 грн.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 р. № 294-IХ установлений розмір мінімальної заробітної плати з січня до серпня 2020 року – 4 723 грн, з вересня до грудня 2020 року – 5 000,00 грн. Таким чином розмір мінімального страхового внеску з січня до серпня 2020 року становив 4 723 грн х 22 % = 1 039,06 грн, з вересня до грудня 2020 року – 5000 грн х 22% = 1100,00 грн.
17.03.2020 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-ІХ передбачено, що розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 (із змінами) доповнений пунктами 9-10 - 9-12 такого змісту: тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 до 31 березня та з 1 до 30 квітня 2020 року за себе. Положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовуються. Такі особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року в розмірах та порядку, визначених цим Законом. У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування ЄСВ за звітний період, визначений для таких осіб цим Законом. 9-11.1 тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у періоди з 1 до 31 березня та з 1 до 30 квітня 2020 року: несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується ЄСВ (авансових платежів); несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів. Абзаци другий та третій пункту 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону щодо такого порушення, вчиненого у періоди з 1 до 31 березня та з 1 до 30 квітня 2020 року, не застосовується. 9-11.2. Протягом періодів з 1 до 31 березня та з 1 до 30 квітня 2020 року платникам ЄСВ не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню. 9-12. Установити мораторій на проведення документальних перевірок правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на період з 18 березня по 18 травня 2020 року. Документальні перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, зупиняються до 18 травня 2020 року.
Законом України від 13 травня 2020 р. № 592-ІХ внесено зміни до Закону № 2464, зокрема, у частині звільнення платників єдиного внеску від сплати за себе такого внеску, які набрали чинності з 01.01.2021, розширене коло осіб, які звільняються від сплати єдиного внеску (ЄСВ) – для фізичних осіб – підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування), осіб, які провадять незалежну професійну діяльність та членів фермерського господарства скасовується обов`язок сплачувати мінімальний розмір ЄСВ за місяці, у яких не було отримано доходу (прибутку); особи, які провадять незалежну професійну діяльність та фізичні особи – підприємці, які мають основне місце роботи, за місяці звітного періоду, за які роботодавцем сплачений страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 р. № 1082-IХ установлений розмір мінімальної заробітної плати з січня до листопада 2021 року – 6000,00 грн, з грудня 2021 року – 6500,00 грн. Таким чином розмір мінімального страхового внеску з січня до листопада 2021 року становив 6 000 грн х 22 % = 1320,00 грн, грудня 2021 року – 6 500 грн х 22% = 1430,00 грн.
15.03.2022 у зв`язку з введенням воєнного стану в України прийнятий Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX, яким передбачено доповнити розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 (із змінами) пунктами 9-19 - 9-23 такого змісту: 9-19. Тимчасово, з 01.03.2022 до припинення або скасування воєнного стану в Україні та протягом дванадцяти місяців після припинення або скасування воєнного стану, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, мають право не нараховувати, не обчислювати та не сплачувати єдиний внесок за себе. Положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовується. Такими особами розрахунок єдиного внеску у складі податкової декларації не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього пункту єдиний внесок не нараховувався, не обчислювався та не сплачувався.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 р. № 3460-IХ установлений розмір мінімальної заробітної плати з січня до березня 2024 року – 7100,00 грн, з квітня до грудня 2024 року – 8000,00 грн. Таким чином розмір мінімального страхового внеску з січня до березня 2024 року становив 7100 грн х 22 % = 1 562,00 грн, з квітня до грудня 2024 року – 8 000 грн х 22% = 1760,00 грн.
Порядок оподаткування доходів підприємців на загальній системі оподаткування встановлений статтею 177 Кодексу № 2755. Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Кодексу № 2755 об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Згідно із п.177.3 ст. 177 Кодексу №2755 для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми доходу у вигляді бюджетного гранту (пп. 177.3.1 і 177.3.2 п. 177.3 ст. 177 Кодексу № 2755). Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем у вигляді такого гранту, здійснюється у порядку, визначеному пунктом 170.7-1 статті 170 цього Кодексу.
Положення п. 177.4 ст.177 Кодексу № 2755 визначають перелік витрат, що безпосередньо пов`язані з отриманням доходів, визначено, а також витрат, що не включаються до складу витрат підприємця.
ФОП подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи (п. 177.5 ст.177 Кодексу № 2755).
Відповідно до п.177.10 ст.177 Кодексу № 2755 ФОП зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет. Облік доходів і витрат від виробництва та реалізації власної сільськогосподарської продукції ведеться окремо від обліку доходів і витрат від здійснення інших видів господарської діяльності. Облік доходів і витрат від здійснення діяльності з роздрібної торгівлі пальним, з роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, яка здійснюється за адресою місця роздрібної торгівлі пальним, ведеться окремо від обліку доходів і витрат від здійснення інших видів господарської діяльності.
Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Згідно із п.177.11 ст.177 Кодексу № 2755 фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого на доходи від підприємницької діяльності в розмірах, визначених відповідно до закону.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).
Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі №826/10888/18 висновує: саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його правомірності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на його прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Не кожен дефект акту робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки під час прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то залежно від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його правомірність. Порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначає: порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого поданий позов.
Верховний Суд у постанові в ухвалі у справі №справа №280/5706/25 (адміністративне провадження № К/990/56072/25) зазначив: під час застосування абзацу другого частини третьої статті 6 Закону №3674 суд має виходити не з кількості пунктів вимог позову, а з кількості самостійних способів судового захисту. Самостійною є вимога, що має власний предмет доказування та може бути предметом окремої правової оцінки незалежно від вирішення інших вимог. Похідною є вимога, задоволення якої є процесуально та змістовно залежним від задоволення основної вимоги і яка лише конкретизує спосіб поновлення порушеного права або виконання судового рішення. Під час розмежування позовних вимог на основні та похідні, суди мають виходити з принципу процесуальної економії та необхідності дотримання права на доступ до суду. Основними є вимоги, що безпосередньо спрямовані на захист порушеного права позивача, встановлення протиправної поведінки суб`єкта владних повноважень та відновлення його правового становища. Похідними є вимоги, що не мають самостійного значення без вирішення основних вимог, а випливають із них та спрямовані на конкретизацію способу виконання рішення або запобігання подальшим порушенням. Розмежування здійснюється за критерієм самостійності способу захисту: основні вимоги спрямовані на встановлення порушення та відновлення права, а похідні на забезпечення реалізації такого відновлення або усунення наслідків порушення, і тому їх задоволення є можливим лише за умови задоволення відповідних основних вимог.
Закон № 2464 регламентує заходи впливу та стягнення, частина перша статті 25 якого передбачає, що рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464 податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Законом № 2464 визначений обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та повно нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою. 
У постанові Верховного Суду від 27.10.2022 у справі № 240/9395/20: «аналіз норм підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.3 статті 59, пункту 95.2 статті 95 ПК України дають підстави для висновку, що за своєю юридичною природою та призначенням податкова вимога має на меті інформування платника податків про суму узгодженого грошового зобов`язання, яке не було ним сплачено у встановлений строк, та непогашеної пені, а також про обов`язок їх погасити, факт виникнення податкової застави та можливі негативні наслідки непогашення податкового боргу у встановлений пунктом 95.2 статті 95 ПК України строк у вигляді вжиття контролюючим органом примусових заходів з його погашення, передбачених главою 9 Розділу ІІ ПК України. Обставина скасування податкової вимоги після звернення до суду з позовом, але до моменту ухвалення судового рішення, може мати значення виключно для повного, об`єктивного і всебічного розгляду справи, однак, не може впливати на перевірку дотримання умов, які передують зверненню до суду з позовом. Тобто під час перевірки дотримання контролюючим органом умов, що надають право на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу, скасування податкової вимоги у судовому порядку може мати правове значення виключно у випадку, якщо така податкова вимога була скасована до моменту звернення податкового органу до суду з відповідним позовом».
Відповідно до пункту 6 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі; податковий орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття податковим органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки); вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили; борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 або іншими положеннями Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття податковим органом рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 або іншого положення Закону; є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі, - у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z0508-15#Text).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
У позовній заяві позивач вказує на протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у зв`язку із незгодою з ППР № 23044/23-00-24-01, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на суму 652794,24 грн і 65279,42 грн штрафних санкцій, яке скасоване за результатом адміністративного оскарження у частині санкцій у сумі 67383.27 (в ході розгляду скарги встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу за 2020-2021, проте штрафні санції відповідно до п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу №2755 не застосовуються), а в акті перевірки зафіксоване порушення п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464 щодо заниження бази нарахування ЄСВ за 2011 - 2546 грн, 2019 - 214965.45, 2020 - 89035.48. 2021 - 215668.30, то з урахуванням відсутності заперечень Позивача і представників Позивача донарахування ЄСВ за 2011-2021 є підтвердженим, проте за недоведеності відповідачем обчислення ЄСВ за 2024 рік потрібно визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.12.2025 №Ф-23051/23-00-24-04-01 у частині сплати недоїмки з єдиного внеску в сумі 236470,74 грн (1074867х22%) як необгрунтованій, визнавши протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.04.2026 № 7558/23-00-24-04-01 про застосування санкції за донарахування єдиного внеску у частині розрахунку за 2024 рік у сумі 236470.74 грн, 2020 у сумі 19587.81 (89035.48х22%), 2021 у сумі 47446.96 (215668.30х22%).
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
ВС 31.01.2019 №753/21967/15-ц зазначає, що принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів під час виконання своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У справі № 567/3/22 ВС із посиланням на попередню практику дійшов висновку, що добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства, і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. 
Суд сукупно оцінив докази, перевірив доводи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та з урахуванням ч.3 ст.245 КАС України зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області на підставі акта від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/2572818466 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, визначити ЄСВ ФОП ОСОБА_1 за результатом декларування за 2024 рік із застосуванням санкції за донарахування єдиного внеску.
VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із частиною 3 ст.139 КАС України під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.6 ст. 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Суд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження для забезпечення виконання завдань адміністративного судочинства, тобто, зокрема, для своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Проте таке роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги (висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/285/21).
У постанові ОП КАС ВС від 29.08.2022 № 826/16473/15 (К/9901/47471/21) вказано: підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаний із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, має бути співмірним із ціною позову. Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 810/3213/16. Склад і розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Суд має також враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір із огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
На підставі платіжної інструкції від 30.03.2026 №3984 позивач сплатила грн судового збору за адміністративним позовом 16640 грн (ідентифікатор в Казначействі 1002898535) та відповідно до платіжної інструкції №4030 від 06.04.2026 38677.79 грн (ідентифікатор в Казначействі 1006946139), проте розподіл судових витрат за наявного заперечення відповідача беде здійснений в установленому порядку після отримання заяви представника Позивача.
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Відмовити у визнанні протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.04.2026 № 7558/23-00-24-04-01 про застосування санкції за донарахування єдиного внеску у частині розрахунку за 2011 рік, 2019 рік на підставі акта від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/2572818466. У похідній вимозі про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 16.12.2025 №Ф-23051/23-00-24-04-01 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за 2011 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік відмовити.
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.12.2025 №Ф-23051/23-00-24-04-01 у частині сплати недоїмки з єдиного внеску в сумі 236470,74 грн.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.04.2026 № 7558/23-00-24-04-01 про застосування санкції за донарахування єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 у частині розрахунку за 2024 рік 236470.74 грн, за 2020 рік у сумі 19587.81 грн, за 2021 рік у сумі 47446.96 грн на підставі акта від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 . 
Зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області на підставі акта від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, визначити ФОП ОСОБА_1 за результатом декларування ЄСВ за 2024 рік із застосуванням санкції за донарахування єдиного внеску.
Розподіл судових витрат здійснити в установленому порядку за результатом розгляду заяви від адвоката Опанасюка Павла Павловича.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21.
Копію рішення направити сторонам справи:
позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області [вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ ВП 44131663].
Рішення суду складене 06.07.2026.

Суддя 	Лариса ТРОФІМОВА