Справа № 608/889/26
Провадження № 2/595/363/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2026 
Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Содомори Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №74912884 від 15.12.2021 в розмірі 16300 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5500 грн. Позов обґрунтовує тим, що 15.12.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №74912884, умовами якого встановлено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит в розмірі визначеному кредитним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього, та в правилах надання грошових коштів у позику, що розміщені на офіційному веб-сайті кредитодавця. Згідно умов договору відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5500 грн. 01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладений Договір факторингу № 01092025/1, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №74912884 від 15.12.2021. Відповідно до вищевказаного договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ФК «Позика» становить 16300 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 5500 грн; заборгованість за відсотками 10800 грн.
Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.
Відзиву на позов від відповідача ОСОБА_1 до суду не надходило.
У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника, не заперечує щодо заочного вирішення справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та дату розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.
За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечує щодо заочного вирішення справи.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що 15.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту №74912884 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису.
Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» надало по 14.01.2022 за пільговою процентною ставкою 2% та стандартним періодом з 15.01.2022 по 15.03.2022 за стандартною процентною ставкою 3 %, а відповідач зобов`язувався здійснювати погашення кредиту у визначений строк, сплачуючи проценти користування кредитними коштами.
17.01.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та відповідачем ОСОБА_1 укладений додатковий договір №1 до договору про надання фінансового кредиту №74912884 від 15.12.2021 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису.
Відповідно до умов вказаного додаткового договору внесені зміни до договору про надання фінансового кредиту №74912884 від 15.12.2021, а саме визначений пільговий період визначений з 17.01.2022 по 16.02.2022 та стандартний період з 17.02.2022 по 17.04.2022, а відповідач зобов`язувався виконувати умови договору та додаткового договору повернути кредит та сплатити проценти нараховані за кредитом до 17.04.2022, шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства. 
19.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та відповідачем ОСОБА_1 укладений додатковий договір №2 до договору про надання фінансового кредиту №74912884 від 15.12.2021 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису.
Відповідно до умов вказаного додаткового договору внесені зміни до договору про надання фінансового кредиту №74912884 від 15.12.2021, а саме визначений пільговий період визначений з 17.01.2022 по 16.02.2022 та стандартний період з 19.02.2022 по 21.03.2022, а відповідач зобов`язувався виконувати умови договору та додаткового договору повернути кредит та сплатити проценти нараховані за кредитом до 20.05.2022 шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства. 
Згідно довідки №3152_251024114131 від 24.10.2025 кредитні грошові кошти в сумі 5500,00 грн, перераховані через платіжну систему іPay.ua №125219721 та зараховані на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Відповідно до інформації, наданої АТ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), фінансовий номер телефону НОМЕР_4 . Крім того, долучено виписку по рахунку № НОМЕР_2 за період 15.12.2021 по 23.12.2021, з якої вбачається зарахування переказу у сумі 5500,00 грн 15.12.2021 на платіжну картку № НОМЕР_2 .
01.09.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладений договір факторингу №01092025/1, відповідно до умов якого, та на підставі акту приймання-передавання реєстру боржників від 01.09.2025 року, платіжної інструкції №6054383 від 02.09.2025 року, витягу із додатку №1 до договору факторингу №01092025/1 від 01.09.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс», відступило ТОВ «Фінансова компанія «Позика» право вимоги до відповідача ОСОБА_1 кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, право на одержання яких належить ТОВ Фінансова компанія «Ірбіс», а ТОВ «Фінансова компанія «Позика» набуло право вимоги грошових коштів за договором про надання фінансового кредиту №74912884 від 15.12.2021 та додаткових договорів від 17.01.2022 та 19.02.2022 до договору №74912884 від 15.12.2021 в сумі 16300 грн. 
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконував, кредитні кошти не повертає, внаслідок чого виникла заборгованість по договору про надання фінансового кредиту №74912884 від 15.12.2021 в сумі 16300,00 грн, що складається із 5500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 10800,00 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Наявні вище докази у справі у своїй сукупності належним чином свідчать про укладення між сторонами кредитного договору № 74912884 від 15.12.2021 та отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 5500 грн.
Право вимоги за кредитним договором № 74912884 від 15.12.2021, укладеним між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 перейшло до позивача, згідно договору факторингу від 01.09.2025.
Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 16300 грн.
На підставі вищевикладеного, суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2662, 40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 5500 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.
Позивачем до позовної заяви в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано наступні документи: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №11628/10; копію договору № 39493634/03 про надання правової допомоги від 02.01.2026; копію додаткової угоди №74912884 від 16.02.2026 до договору № 39493634/03 про надання правової допомоги; детального опису робіт (надання послуг) від 16.02.2026; акту надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026, згідно з яким вартість адвокатських послуг становить 5500 грн.
Зваживши ступінь складності справи та надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги поза судовим засіданням, враховуючи принцип співмірності, суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути суму витрат на правову допомогу в розмірі 5500 гривень.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2662, 40 грн сплаченого судового збору. 
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 17, 76-81,141, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (ЄДРПОУ 39493634, вул.Симона Петлюри, буд.21/1, м.Бровари, Київська область, IBAN: НОМЕР_6 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО: 380634), заборгованість за Кредитним договором № 74912884 від 15.12.2021 року у розмірі 16300 (шістнадцять тисяч триста) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (ЄДРПОУ 39493634, вул.Симона Петлюри, буд.21/1, м.Бровари, Київська область, IBAN: НОМЕР_6 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО: 380634) судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Бучацького районного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: | | Р.  О.  Содомора