Справа № 595/850/26
Провадження № 2/595/557/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2026 місто Бучач 

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді     Созанської Л.І.,
 
за участю секретаря судового засідання  Пастушака І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Оринник Надія Сергіївна, до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Оринник Н.С., звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Національному університеті «Львівська політехніка» за минулий час, а саме за перший семестр 2025-2026 навчального року в сумі 12250 грн.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2014 року розірвано. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається на першому курсі Національного університету «Львівська політехніка» денної форми навчання за спеціальністю «Психологія». Навчання є платним та вартість за 2025-2026 навчальний рік становить 49500 грн, що підтверджується копією заяви про приєднання № 182-16к від 07 серпня 2025 року. За перший семестр позивачка самостійно оплатила вартість навчання у сумі 24500 гривень. Відповідач участі у забезпеченні дитини не приймає. Аліменти, які сплачував, згідно рішення суду від 03 квітня 2019 року по даний час у розмірі 50% прожиткового мінімуму не забезпечували навіть мінімальні потреби дитини під час навчання. Оскільки відповідач добровільно не бажає брати участь у житті дитини, позивачка вирішила звернутись із позовом до суду з метою стягнення половини вартості навчання за І семестр як додаткові витрати на навчання дитини.
Ухвалою судді від 26 червня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , інтересах якої діє представник - адвокат Оринник Н.С. до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивачки – адвокат Оринник Н.С. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Будучи належним чином повідомленим про судове засідання, відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань від нього не надходило.
За наявності підстав, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 09 вересня 2007 року сторони перебували у шлюбі (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 09 вересня 2007 року Зубрецької сільською радою Бучацького району Тернопільської області).
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2014 року (справа № 595/12339/13-ц) шлюб між ними розірвано (рішення суду набрало законної сили 17 березня 2014 року). 
У шлюбі в сторін народився син  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 07 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області.
Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого 14 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».
На підставі виконавчого листа № 595/551/19, виданого 03 квітня 2019 року Бучацьким районним судом Тернопільської області, стягуються з ОСОБА_2 , 1980 року народження, жителя с. Зубрець Бучацького району Тернопільської області, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини з подальшим проведенням індексації. 
Відповідно до довідки № 79 від 23 червня 2026 року, виданої Зубрецьким старостинським округом Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_1 мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею з 2013 року до 2025 року, постійно, а після вступу у вищий навчальний заклад у вільний від навчання час, проживає без реєстрації син ОСОБА_3 . 
07 серпня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про приєднання № 182-16к до договору про навчання та договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців. Згідно умов заяви Національний університет «Львівська політехніка» бере на себе зобов`язання здійснити підготовку вступника ОСОБА_3 з денною формою здобуття освіти за освітньою програмою Психологія за спеціальністю С4 Психологія для здобуття ступеня освіти бакалавр. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь термін навчання без урахування інфляції становить 198000 грн. Вартість освітньої послуги становить: 2025/2026 навчальний рік – 49500 грн.
За даними довідки № 569/2026 від 15 червня 2026 року, виданої Національним університетом «Львівська політехніка»,  ОСОБА_3  є студентом 1-го курсу денної форми навчання рівня вищої освіти «Бакалавр» інституту ІППО Національного університету «Львівська політехніка», закінчує навчання 30 червня 2029 року. 
Згідно копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 21 від 29 серпня 2025 року, виданої ТВБВ № 10019/048 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 оплатила 24500 грн за навчання ОСОБА_3 в отримувачу Національному університету «Львівська політехніка». 
Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.
Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.
Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.
Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН, ратифікованої 27 лютого 1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
У п. а ч. 1 ст. 29 Конвенції про права дитини держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі.
Навчання дитини у навчальному закладі з метою отримання освіти не може не вважатися розвитком її здібностей з огляду на положення Закону України «Про освіту», де в преамбулі зазначено, що освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об`єднаного спільними цінностями і культурою, та держави. Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, її талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей і необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору.
З огляду на вказане вище, витрати, понесені позивачкою на оплату навчання сина, пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дитини, отримання нею освіти, і в розумінні ст. 185 СК України, є додатковими.
Як зазначає позивачка ОСОБА_1 та підтверджується матеріалами справи, загальна сума, яку вона оплатила за навчання сина в Національному університеті «Львівська політехніка» за І семестр 2025-2026 року, становить 24500 грн.
Ураховуючи, що витрати, які понесла позивачка на оплату навчання сина та які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами та спрямовані на розвиток особи, розумових і фізичних здібностей дитини і ст. 185 СК України встановлює обов`язок того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат, що зумовлені особливою обставиною - навчанням дитини, а саме 50 % від 24500 грн, що становить 12250 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягненню з відповідача на користь держави.
Також, позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн, які, на думку суду, підлягають до задоволення з огляду на наступне.
В обґрунтування понесених судових витрат представник позивачки надала: додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 17 червня 2026 року, відповідно до якої сторони домовились, що оплата послуг адвоката здійснюється в розмірі, що визначається окремо за кожну процесуальну дію: надання консультації – 500 грн.; складення позовної заяви, підготовка додатків та направлення учасникам та суду – 2500 грн.; складення відповіді на відзив, надсилання сторонам, подання до суду – 1500 грн.; участь в судових засіданнях – 1000 грн.; акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від22 липня 2026 року, згідно якого сума судових витрат на правничу допомогу, які позивач понесла у зв`язку із розглядом справи, становить 3000 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордера № 6 від 22 липня 2026 року про оплату ОСОБА_1 3000 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги від 17 червня 2026 року та додаткової угоди від 17 червня 2026 року.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, складність справи, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, приймаючи до уваги відсутність клопотанням відповідача стосовно зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу на загальну суму 3000 грн підлягають до стягнення з відповідача. 
На підставі ст.ст. 182, 199-201 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 137, 263-265, 273, 274, 279, 280-282, 352-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, пов`язані з навчанням сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Національному університеті «Львівська політехніка» за перший семестр 2025-2026 навчального року в сумі 12250 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн 20 коп судового збору. 
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків:  НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Суддя: | | Л.  І.  Созанська