ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3549/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів, 

ВСТАНОВИВ:

Львівський державний університет внутрішніх справ (далі – Львівський ДУВС) звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського ДУВС коштів в сумі 176 655,37 грн.
В обґрунтування заявлених позовних представник Львівського ДУВС зазначає, що відповідно до наказу Львівського ДУВС від 19.08.2020 №676 о/с ОСОБА_2 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання та 01.09.2020 між Львівським ДУВС (Виконавцем), ГУНП у Волинській області (Замовником) та ОСОБА_2 було укладено контракт про здобуття освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Пунктом 3 вказаного Контракту відповідач була зобов`язана у випадку звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання, відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням його в навчальному закладі.
Наказом ГУНП у Чернівецькій області від 23.02.2026 № 58 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням, а тому ГУНП у Чернівецькій області повідомило Львівський ДУВС про звільнення відповідача листом від 03.03.2026 № 20532-2025.
Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Львівському ДУВС з 01.09.2020 по 12.04.2024 становить 176 655, 37 грн та в якості досудового врегулювання спору відповідачу представлено під підпис повідомлення про зобов`язання відшкодувати виграти, пов`язані з утриманням в навчальному закладі, однак сплати не відбулося, тому просить позов задовольнити повністю (арк. спр. 1-3).
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 17).
У відзиві на позовну заяву від 10.04.2026 відповідач позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що правова норма, яка є єдиною підставою для заявлених позовних вимог у цій частині, перебуває на перевірці щодо її конституційності, що унеможливлює її беззаперечне застосування судом загальної юрисдикції відповідно до статей 8, 43, 152 Конституції України та статті 6, 7 Кодексу адміністративного судочинства України.
Стягнення грошового забезпечення за відсутності остаточно визначеної та конституційно підтвердженої правової підстави є непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зауважує, що відповідно до вимог пункту 4 Постанови № 261, витрати підлягають відшкодуванню не у всіх випадках у повному обсязі, оскільки прямо передбачено виключення із загального правила. Зокрема встановлено, що витрати відшкодовуються за весь період фактичного навчання, в тому числі, крім витрат за період залучення особи до заходів із забезпечення публічної безпеки і порядку під час дії воєнного стану.
Водночас, з початку запровадження правового режиму воєнного стану у зв`язку з повномасштабною збройною агресією проти України, у період з лютого 2022 по квітень 2024, ОСОБА_1 , будучи курсантом Львівського ДУВС, неодноразово залучалася до виконання завдань, пов`язаних із забезпеченням публічної безпеки та порядку. 
Зокрема, це стосувалося охорони громадського порядку та безпеки у місті Львів, участі у добових чергуваннях на території університету та пунктах незламності, охорони громадського порядку під час проходження навчальної практики та стажування у місті Львів та місті Чернівці, а також виконання інших завдань, покладених на органи Національної поліції в умовах воєнного стану.
Звертає увагу суду, що подана позивачем довідка-розрахунок не містить жодних відомостей щодо виключення таких періодів, що свідчить про його формальний характер та невідповідність вимогам законодавства (арк. спр. 27-30).
У відповіді на відзив від 13.04.2026 представник позивача підтримав позицію, викладену в позові та додав, що вимогою заявленого позову є стягнення боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення заборгованості в судовому порядку: встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка підстав та черговості погашення боргу, встановлених чинним законодавством України, тощо. При цьому, питання правомірності визначення суми заборгованості не охоплюється предметом даного позову, оскільки розрахунки фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню відповідачем, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже, суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз (арк. спр. 44).
На адресу суду 15.04.2026 від ОСОБА_1 надійшли заперечення, у яких зазначила, що у судовій практиці адміністративних судів неодноразово наголошено на обов`язку суду досліджувати саме обґрунтованість та склад витрат, що заявляються до стягнення (арк. спр. 50-51).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження в адміністративній справі відмовлено (арк. спр. 73-74).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 відмовлено у прийнятті до розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 до Львівського ДУВС про визнання протиправною та скасувати довідку-розрахунок № 482 від 18.11.2025 до адміністративної справи за позовом Львівського ДУВС до ОСОБА_1 про стягнення коштів (арк. спр. 75-76).
У додаткових поясненнях від 13.05.2026 відповідач зауважує, що документ під назвою «Розрахунок-довідка витрат на харчування курсанта факультету № 1 набір 2020 року за вересень 20 р. січень 24 р. ОСОБА_3 » містить дані, що за серпень 2020 року здійснено витрати на харчування ОСОБА_1 у розмірі 2295, 60 грн.
Також, надано документ під назвою «Рапорт», де також зазначається, що у серпені 2020 року відповідач проживавала та перебувала на харчуванні 30 діб. 
Зауважує, що ці дані не відповідають дійсності, так як у зазначений період вона фактично не перебувала на навчанні у Львівському ДУВС та не отримувала відповідного забезпечення, а тому зазначені відомості в документі свідчать про наявність ознак внесення недостовірних даних до розрахункових матеріалів, що використані для визначення суми витрат та наданні до суду як докази (арк. спр. 99-100).
Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі – КАС України) до суду не надходило.
Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Між Львівським ДУВС, Головним управлінням Національної поліції України та ОСОБА_4 01.09.2020 укладено контракт №98/20 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських.
Згідно із абзацом 5 пункту 3 розділу ІІ контракту відповідач, ОСОБА_1 , у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання зобов`язується відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до пункту 4 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (арк. спр. 4-6).
Довідкою від 07.04.2026 №19/114 підтверджується, що ОСОБА_1 перебувала на посаді курсанта факультету №1 (з підготовки фахівців для органів досудового розслідування) Львівського ДУВС за спеціальністю 081 «Право», денної форми навчання за державним замовленням з 01.09.2020, зарахована на навчання наказом Львівського ДУВС від 01.09.2020 №746 о/с та відрахована з Львівського ДУВС у зв`язку з закінченням навчання, наказом Львівського ДУВС від 12.04.2024 №447 о/с (арк. спр. 102).
Наказом ГУНП в Чернівецькій області «По особовому складу» визначено, що лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора відділу превенції Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області з 23.02.2026 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (арк. спр. 7).
Відповідачу 23.02.2026 вручено повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі (арк. спр. 10).
Відповідно до довідки-розрахунку №482 від 18.11.2025, витрати пов`язані з навчанням у Львівському ДУВС курсантки ОСОБА_1 , з 01.09.2020 по 12.04.2024 складають 176 655,37 грн (арк. спр. 9).
Станом на день розгляду справи у матеріалах справи відсутні докази повного або часткового відшкодування відповідачем коштів в сумі 176 655,37 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі – Закону №580-VIII).
Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до статті 72 Закону №580-VIII професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності. Порядок, організацію та терміни проведення професійного навчання визначає Міністерство внутрішніх справ України.
Згідно з частиною другою статті 74 Закону №580-VIII підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону № 580-VIII особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною п`ятої статті 74 Закону №580-VIII разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Постановою Кабінетом Міністрів України від 12.04.2017 №261 затверджено відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі – Порядок №261).
Згідно із пунктом 1 Порядку № 261 цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Пунктом 2 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Пунктом 3 Порядку № 261 передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання, крім витрат, пов`язаних із проходженням цією особою базової загальновійськової підготовки, і витрат за період залучення її до заходів із забезпечення публічної безпеки і порядку під час воєнного стану.
За приписами пункту 5 Порядку № 261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка.
Згідно із пунктом 8 Порядку № 261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач ОСОБА_1 була звільнений із служби в поліції наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області «По особовому складу» від 23.02.2026 №58 о/с протягом трьох років після закінчення Львівського ДУВС (вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських) з інших підстав, ніж через хворобу чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (а саме за власним бажанням), тому у відповідача, згідно із частиною четвертою статті 74 Закону №580-VIII, Порядку № 261 та абзацу восьмого пункту 3 розділу ІІ контракту від 01.09.2020 №98/20, виник обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Львівського ДУВС.
Також судом встановлено, що на підставі пункту 5 Порядку №261 Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_1 23.02.2026 вручено повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі (арк. спр. 10).
Довідкою Львівського ДУВС від 18.11.2025 №482 підтверджено, що фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсантки ОСОБА_1 складають разом 176 655,37 грн, до складу яких входить: грошове забезпечення в сумі 117 002,84 грн; медичне забезпечення в розмірі 825,30 грн; продовольче забезпечення на суму 23 264,63 грн; речове забезпечення в сумі 12 039,72 грн; оплата комунальних послуг та спожити енергоносіїв в сумі 123 522,88 грн (арк. спр. 9).
Стосовно доводів відповідача про необґрунтованість та недоведеність розрахунків суми, що належить до стягнення суд зазначає наступне.
Як убачається з матеріалів справи, після вручення відповідачу повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати із зазначенням їх розміру та відповідного розрахунку, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості звернутися до Львівського ДУВС із заявою про здійснення перерахунку суми відшкодування, навівши обставини та надавши докази, які, на її думку, свідчили б про необхідність виключення з розрахунку витрат за період її залучення до заходів із забезпечення публічної безпеки і порядку під час воєнного стану.
Водночас матеріали справи не містять доказів того, що відповідач зверталася до навчального закладу із відповідними вимогами про проведення такого перерахунку або що їй було відмовлено у врахуванні зазначених обставин. У разі ж незгоди з відмовою у здійсненні такого перерахунку відповідач не була позбавлена права оскаржити відповідне рішення (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень у судовому порядку.
Дана позиція узгоджується із постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі № 520/6532/2020, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 15.06.2023 та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 у справі № 160/15463/25.
Суд зауважує, що ключовим у даному випадку залишається той факт, що відповідач, будучи обізнаною під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту або ж звільненні зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу, на даний час зазначену вище суму коштів не відшкодувала, доказів на спростування зазначеного не надано, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для їх стягнення з відповідача в судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача на користь Львівського ДУ ВС витрат, пов`язаних з утриманням. 
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Отже, у даній справі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору відсутні.
Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Львівського державного університету внутрішніх справ (79007, Львівська область, місто Львів, вулиця Городоцька, будинок 26, ідентифікаційний код юридичної особи 08571995) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, в розмірі 176 655,37 грн (сто сімдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривень 37 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович