| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/10331/25 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку пенсії позивача шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення його пенсії, за 2017– 2019 роки у розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,11, починаючи з 01.03.2021, 1,14, починаючи з 01.03.2022, 1,197, починаючи з 01.03.2023, 1,0796, починаючи з 01.03.2024, та 1,115, починаючи з 01.03.2025, для забезпечення індексації пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести, починаючи з 13.03.2025, перерахунок пенсії позивача шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017– 2019 роки у розмірі 7763,17 грн на відповідні коефіцієнти збільшення та здійснити виплату пенсії в перерахованому розмірі з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо належного розгляду заяви представника позивача від 28.08.2025 та зобов`язав відповідача повторно розглянути вказану заяву про перерахунок пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати за 2017– 2019 роки у розмірі 7763,17 грн на відповідні коефіцієнти індексації та прийняти рішення по суті з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції, установивши факт порушення його пенсійних прав, безпідставно обмежився зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву від 28.08.2025, не надавши належної правової оцінки праву позивача на проведення індексації пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Апелянт наголошує, що при призначенні йому пенсії у 2020 році було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017– 2019 роки у розмірі 7763,17 грн, а тому саме цей показник повинен був щорічно збільшуватися на коефіцієнти індексації, встановлені Кабінетом Міністрів України.
Також скаржник посилається на сформовану Верховним Судом практику, відповідно до якої індексація пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV, повинна здійснюватися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати, який фактично був застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно визначеного показника станом на 01.10.2017, передбаченого Порядком №124.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та з 2020 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При призначенні пенсії позивачу для її обчислення застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2017– 2019 роки у розмірі 7763,17 грн.
У подальшому при проведенні індексації пенсії позивача відповідач не здійснював послідовного збільшення вказаного показника середньої заробітної плати на відповідні коефіцієнти індексації.
Натомість, зокрема, з 01.03.2021 позивачу встановлено щомісячну доплату в розмірі 100 грн, з 01.03.2022 – 135 грн, з 01.03.2023 – 100 грн, а в наступні роки пенсія перераховувалася без послідовного застосування до фактично використаного при її призначенні показника середньої заробітної плати всіх установлених коефіцієнтів збільшення.
Вважаючи, що такий механізм проведення індексації не відповідає частині другій статті 42 Закону №1058-IV, представник позивача 28.08.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про проведення перерахунку пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати за 2017– 2019 роки у розмірі 7763,17 грн, який був застосований при призначенні пенсії, на коефіцієнти 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115.
За результатами розгляду зазначеного звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 02.09.2025 повідомило позивача про відсутність підстав для проведення запитуваного перерахунку.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо непроведення належної індексації пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, визначений відповідно до положень частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
При цьому розмір коефіцієнта збільшення такого показника визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати проводився шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017, на відповідний коефіцієнт.
Водночас положення Закону №1058-IV та Порядку №124 по-різному визначають показник середньої заробітної плати, який повинен збільшуватися під час проведення щорічної індексації пенсії.
Так, частина друга статті 42 Закону №1058-IV передбачає збільшення показника середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії, тоді як пункт 5 Порядку №124 фактично закріплює єдиний базовий показник середньої заробітної плати станом на 01.10.2017.
Відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Отже, положення підзаконного нормативно-правового акта не можуть змінювати встановлений законом механізм проведення індексації пенсії.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у сформованій практиці щодо застосування частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
Так, Верховний Суд у постанові від 13.01.2025 у справі №160/28752/23 дійшов висновку, що індексація пенсій відповідно до Закону №1058-IV має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, що був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника станом на 01.10.2017, передбаченого Порядком №124.
Надалі вказане правове питання було передано на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Постановою від 16.04.2025 у справі №200/5836/24 Судова палата не знайшла підстав для відступу від зазначеного правового висновку.
Верховний Суд зазначив, що положення Порядку №124 не узгоджуються з приписами частини другої статті 42 Закону №1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти.
З огляду на принцип пріоритетності законів над підзаконними нормативно-правовими актами Верховний Суд дійшов висновку, що застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2020 року, положень пункту 5 Порядку №124 усупереч частині другій статті 42 Закону №1058-IV є протиправним.
Абзаци перший та другий пункту 5 Порядку №124 підлягають застосуванню лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації має застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення конкретної пенсії.
При цьому у справі №200/5836/24 Верховний Суд установив, що орган Пенсійного фонду, встановивши позивачу щомісячні доплати замість застосування відповідних коефіцієнтів збільшення до показника середньої заробітної плати, який безпосередньо враховувався при обчисленні пенсії, діяв усупереч вимогам чинного законодавства.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів ураховує, що обставини цієї справи в частині механізму проведення індексації є подібними до правовідносин, які були предметом розгляду Судової палати Верховного Суду у справі №200/5836/24.
У справі, що переглядається, пенсія ОСОБА_1 призначена у 2020 році, а при її обчисленні застосовано показник середньої заробітної плати за 2017– 2019 роки у розмірі 7763,17 грн.
Отже, саме цей показник відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV підлягає збільшенню на відповідні коефіцієнти під час проведення щорічної індексації пенсії позивача.
Встановлення позивачу фіксованих щомісячних доплат замість збільшення показника середньої заробітної плати, який був фактично застосований при обчисленні його пенсії, не відповідає положенням частини другої статті 42 Закону №1058-IV та наведеним правовим висновкам Верховного Суду.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку про наявність у позивача права на проведення індексації пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати за 2017– 2019 роки у розмірі 7763,17 грн, який був застосований при обчисленні його пенсії, на відповідні коефіцієнти збільшення.
При цьому коефіцієнти збільшення, встановлені для проведення індексації у попередніх роках, мають значення для визначення належного розміру показника середньої заробітної плати, який підлягає врахуванню при обчисленні пенсії позивача з 13.03.2025.
Зазначене не свідчить про вирішення судом питання щодо виплати позивачу недоотриманих сум пенсії за період починаючи з 2021 року, оскільки у позовній заяві ОСОБА_1 просить здійснити перерахунок та виплату пенсії саме починаючи з 13.03.2025.
Отже, застосування коефіцієнтів 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 у спірних правовідносинах є складовою механізму визначення належного розміру пенсії позивача станом на період, за який ним заявлено вимогу про її перерахунок та виплату, а не самостійною вимогою про стягнення пенсійних виплат за відповідні попередні роки.
Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права колегія суддів зазначає таке.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за результатами розгляду заяви представника позивача від 28.08.2025 не прийняв рішення у формі індивідуального акта, а надав відповідь листом від 02.09.2025, у зв`язку із чим дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та прийняти відповідне рішення.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ефективний спосіб судового захисту повинен забезпечувати реальне поновлення порушеного права та виключати необхідність повторного звернення особи до суду для його захисту.
У цій справі зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 02.09.2025 убачається, що відповідач фактично розглянув порушене позивачем питання по суті та висловив однозначну правову позицію щодо відсутності підстав для проведення запитуваного перерахунку.
Отже, між сторонами існує спір не стосовно дотримання відповідачем виключно процедури розгляду заяви позивача, а щодо наявності у ОСОБА_1 матеріального права на проведення відповідної індексації пенсії.
При цьому всі обставини, необхідні для вирішення такого питання, встановлені: відомі дата призначення пенсії, показник середньої заробітної плати, використаний при її обчисленні, коефіцієнти збільшення, встановлені для відповідних років, а також спосіб, у який відповідач фактично проводив індексацію пенсії позивача.
Вирішення цього питання також не передбачає дискреційного вибору між кількома правомірними варіантами поведінки суб`єкта владних повноважень, оскільки належний механізм проведення індексації визначений частиною другою статті 42 Закону №1058-IV та розтлумачений Верховним Судом.
Крім того, у постанові від 16.04.2025 у справі №200/5836/24 Судова палата Верховного Суду, встановивши протиправність непроведення належної індексації пенсії, не обмежилася зобов`язанням Пенсійного фонду повторно розглянути заяву пенсіонера, а безпосередньо зобов`язала відповідний орган Пенсійного фонду здійснити індексацію та перерахунок пенсії із застосуванням належних коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати.
За таких обставин покладення на відповідача обов`язку лише повторно розглянути заяву позивача не забезпечує повного та ефективного поновлення його порушеного права та створює можливість виникнення нового спору з того самого правового питання.
Таким чином, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення відповідної індексації та безпосереднє зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплату пенсії позивача починаючи з 13.03.2025.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та наявність порушення прав позивача, однак неправильно визначив характер спірних правовідносин і, як наслідок, обрав спосіб захисту, який не забезпечує ефективного поновлення порушеного права.
Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та підтверджуються сформованою практикою Верховного Суду.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції не вирішив по суті заявлені позивачем матеріально-правові вимоги, обмежившись зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву, тоді як наявні у справі докази та правове регулювання дають можливість остаточно вирішити спір, колегія суддів вважає за необхідне рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 317, 321– 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів –
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для обчислення його пенсії, за 2017– 2019 роки у розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнти збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 для забезпечення індексації пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести ОСОБА_1 , починаючи з 13 березня 2025 року, перерахунок пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017– 2019 роки у розмірі 7763,17 грн, який враховувався при обчисленні його пенсії, на коефіцієнти збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 та здійснити виплату пенсії у перерахованому розмірі з урахуванням раніше виплачених сум.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма