Справа № 761/3003/26
Провадження №1-кп/761/3169/2026 

В И Р О К 
іменем України

09 вересня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі 
головуючої судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_3 
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесенні в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025100100004244 від 24.12.2025 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, м. Донецьк, громадянина України, не працевлаштованого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Берестин, Харківської області, громадянина України, непрацевлаштованого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 
раніше судимого:
1.17.03.2026 вироком Кегичівського районного суду Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК з іспитовим строком на 1 рік
2.16.04.2026 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК з іспитовим строком на 1 рік
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України 
ВСТАНОВИВ 
24.12.2025 приблизно о 19 год. 15 хв., тобто в період дії воєнного стану запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та в подальшому неодноразово прожовжено, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували поблизу зупинки громадського транспорту, що за адресою: м. Київ, вул. В`ячеслава Чорновола, 28/1, де помітили ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який очікував громадський транспорт та перебував на вищевказаній зупинці та тримав пакет з особистими речами.
В цей час, у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, у період воєнного стану, а саме викрадення пакету, з особистими речами, який тримав ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , 24.12.2025 близько 19 год. 15 хв., в умовах дії воєнного стану, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Охматдит», розташованій за адресою: м. Київ, вул. В`ячеслава Чорновола, 28/1, підійшли до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та почали наносити останньому численні удари кулаками та ногами по тулубу, внаслідок чого ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на землю, де в подальшому ОСОБА_5 , перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_4 , продовжили спільно наносити удари ногами в область обличчя, голови та тулуба останнього, внаслідок чого ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді травми носа та зламів ріжучих країв коронок зубів, що відноситься за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_4 , перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_5 , відкрито вихопив з рук потерпілого ОСОБА_8 пакет білого кольору, в якому знаходились кросівки чорного кольору марки «Nike» 42 розміру, вартістю 1312,50 гривень, напій «Живчик» об`ємом 0,5 л, т пластиковий контейнер для їжі, які для потерпілого матеріальної цінності н становлять та разом з викраденим майном зникли з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд.
Будучи допитаним у судовому засіданні протягом судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 давав різні показання по суті обвинувачення, в одному випадку вказуючи про визнання вини та щиросердне каяття, в іншому випадку зазначав про відсутність умислу на заволодіння майном потерпілого, акцентуючи увагу, що мав місце раптово виниклий конфлікт між ним та потерпілим, оскільки потерпілий не служив на відміну від обвинуваченого, також оспорюючи наявність умислу спільного разом з іншим обвинуваченим на вчинення грабежу. Разом з тим самі обставини перебування у місці та час вказані у обвинувальному акті а також бійки з потерпілим ОСОБА_4 не спростовував. Просив суворо не карати, вказав, що певний час перебував у полоні, через що має ПТРС, покарання просив призначити із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 надав показання аналогічні з показаннями ОСОБА_4 , вказав на визнання вини та шкоду з приводу завдання ушкоджень потерпілому, в подальшому не визнавав обставин вчинення саме грабежу, вказуючи що мала місце бійка раптово виникла на ґрунті конфлікту між ОСОБА_4 та потерпілим. Разом з тим вказав на щире каяття, та на відшкодування шкоди потерпілому, про що останнім надано підтвердження. Просив призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Судом в судовому засіданні було безпосередньо досліджено наступні докази: показання обвинувачених, потерпілого, та досліджені інші докази.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що о 19 год 00 хв у час та день вказаний у обвнувальному акті на зупинці «Охматдит» до нього підійшов агресивно налаштований ОСОБА_4 , який попросив закурити, після чого продовжив провокувати конфлікт, запитуючи потерпілого про проходження останнім військової служби. При цьому, під час вказаного конфлікту до них підійшов ОСОБА_5 , який під час спроби потерпілого відійти від обвинувачених з метою уникнення конфлікту, перекрив ОСОБА_8 дорогу. Надалі ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_8 удар ногою в живіт, після чого між ними двома розпочалась бійка. Під час бійки ОСОБА_5 стояв позаду, проте, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_8 впали разом на землю, ОСОБА_5 почав відтягувати потерпілого. Потім протиправні дії ОСОБА_4 продовжилися: вони з потерпілим штовхалися, в результаті чого відбувалося падіння ОСОБА_8 , який сильно вдарився головою об поверхню землі. Водночас потерпілий зазначив, що під час штовханини з ОСОБА_4 , він відчув додаткові удари, проте не побачив, хто саме їх завдавав. Після цього ОСОБА_8 , перебуваючи у стані фізичного виснаження, відчув, як у нього з рук вихопили пакет з особистими речами (кросівками, контейнером з обідом та пляшкою води), який спочатку опинився в обвинуваченого ОСОБА_5 . Надалі потерпілий підвівся та почав бігти в бік залізничного вокзалу, здійснюючи виклик поліції. При цьому обвинувачені переслідували потерпілого спочатку йшли, а потім почали бігти за ним. У подальшому потерпілий ОСОБА_8 зупинив попутний транспортний засіб, яким доїхав до «КПІ», де його зустріли працівники поліції. Разом з тим, в ході судового розгляду справи потерпілим суду надана розписка про відшкодування йому завданих ОСОБА_5 збитків, та що потерпілий до останнього не має претензій та просить призначити мінімальне покарання.
Прокурор під час судового розгляду відмовився від допиту свідків, оскільки останні є понятими та не були безпосередніми свідками події злочину, сторона захисту після роз`яснення судом права на допит вказаних осіб як свідків захисту таких клопотань не заявила.
Крім того, в судовому засіданні були дослідженні докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження вини.
Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24.12.2025 № 94701, відповідно до якого ОСОБА_8 повідомив про подію кримінального правопорушення;
Протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 25.12.2025 (з додатками), відповідно до яких потерпілий ОСОБА_8 без жодних коливань за характерними рисами обличчя, формою очей та носа впізнав обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що узгоджується із показаннями наданими потерпілим безпосереднього під час удового розгляду.
Протоколом затримання ОСОБА_4 від 25.12.2025, відповідно до якого в ході особистого обшуку останнього було вилучено білий пакет зі слідами речовини бурого кольору, у якому знаходилися викрадені чорні кросівки торгової марки «Nike», а також кросівки марки «Рита» білого кольору зі слідами крові, у які був взутий ОСОБА_4 ..
Висновок судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-25/79569-TB від 31.12.2025, яким ринкова вартість викрадених кросівок «Nike» визначена у розмірі 1312,50 грн.
Висновок судово-медичної експертизи № 042/1-433-2025 від 16.01.2026, згідно з яким у ОСОБА_8 констатовано тілесні ушкодження: травму носа (синець в проекції перенісся з розповсюдженням на повіки лівого ока та садна на фоні синця на спинці носу зліва, на крилі носа, перелом кісток носу), а також злами ріжучого краю коронок 1-го зубу нижньої щелепи зліва, 1-го зубу верхньої щелепи зліва, 2-го зубу верхньої щелепи справа, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. При цьому, характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від травмуючої дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну та обставинам, вказаним освідуваним та у описовій частині постанови слідчого, тобто 24.12.2025, та не супроводжувались небезпечними для життя явищами.
Протоколи огляду відеозаписів від 05.01.2026: дослідженням записів камер ветеринарної клініки «Зоолюкс» (вул. Дмитрівська, 39, м. Київ) та міської системи «Безпечне місто», на яких зафіксовано спільне пересування обвинувачених безпосередньо після побиття, а також наявність у руках одного з них викраденого у потерпілого білого пакета.
Судовий розгляд даного кримінального провадження здійснено судом з урахуванням пложень ст. 337 КПК, а саме судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 за частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та визнає його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України.
Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 за частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та визнає його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України.
Надані обвинуваченими на певному етапі судового розгляду покази щодо дійсної мети вчинених ними дій, та фактичне не визнання обставин висунутого обвинувачення за якою вони обрали узгоджену лінію захисту, намагаючись звести протиправні дії до звичайної спонтанної бійки на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків і заперечити наявність попередньої змови та умислу на грабіж, на думку суду є неспроможними, спрямованими як спосіб уникнення кримінальної відповідальності, та такі доводи обвинувачених спростовуються дослідженим у своїй сукупності судом доказами. 
Вирішуючи питання про покарання, суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій їх небезпечності та даним про особу винного.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, характеризується задовільно, його молодий вік, відшкодування шкоди потерпілому. 
Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає відшкодування шкоди потерпілому. 
Обставин, які згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується задовільно, його молодий вік, відомостей щодо інших обставин, про які вказувала як характеризуючи суду стороною захисту ОСОБА_4 надано не було. 
Обставин, які б відповідно до ст.66 КК України пом`якшували чи за ст. 67 КК України обтяжували б покарання щодо ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченим вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до вчиненого, думку потерпілого, дані, які характеризують обвинувачених, їх поведінку протягом судового провадження та після вчинення правопорушення, притягнення до кримінальної відповідності.
За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , суд вважає необхідним та достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень застосування до них покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, який визначений санкцією інкримінованої їм статті Особливої частини Кримінального кодексу України. 
При цьому суд з урахуванням викладених вище обставин, не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання кожному з обвинувачених.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за необхідне додатково вказати на наступне.
Під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_5 є засудженим 17.03.2026 вироком Кегичівського районного суду Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК з іспитовим строком на 1 рік та 16.04.2026 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК з іспитовим строком на 1 рік
У висновку об`єднаної палати Верховного суду від 15.02.2021 року у справі № 760/26543/17 вказано, що особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Таке тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком. 
З урахуванням викладеного, суд вважає, що вироки Кегичівського районного суду Харківської області та Голосіївського районного суду м. Києва, якими ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України і засуджено до покарання у вигляді основного покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК з іспитовим строком на 1 рік слід виконувати самостійно.
В порядку ст. 124 КПК з обвинувачених у рівних частинах слід стягни витрати пов`язані із залученням експерта (висновок від 31.12.2025 № СЕ-19/111-25/79569ТВ) в сумі 2228,50 грн. на користь держави.
Під час досудового розслідування до обвинувачених, кожного окремо, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався на час судового провадження, з огляду на визнання винуватими обвинувачених та призначення їм до відбуття покарання у виді позбавлення волі суд вважає, що застосовані до обвинувачених запобіжні заходи слід продовжити до набрання вироком законної сиди з огляду на актуальність ризику переховування обвинувачених від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов відсутній. 
Питання щодо долі речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд 
УХВАЛИВ
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи ) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 09.09.2026.
На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні у період з 24.12.2025 по 08.09.2026 з розрахунку день за день.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи ) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 09.09.2026.
На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні у період з 24.12.2025 по 08.09.2026 з розрахунку день за день.
Вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 17.03.2026 та вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 16.04.2026, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від реального відбування з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК строком на 1 рік виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частинах процесуальні витрати в розмірі 2228,50 грн. на користь держави.
Речові докази: сумку чорного кольору з особистими речами, яку було поміщено до спеціального пакету № ЕХР0331933 повернути ОСОБА_4 ; кросівки торгової марки «Рита» із червоними вставками, які були одягнені на ОСОБА_4 білого кольору із слідами речовини бурого кольору схожу на кров, які було поміщено до спеціального пакету № NPU5542619 - повернути ОСОБА_4 ; кросівки торгової марки «Nike» чорного кольору із білою підошвою та емблемою червоного кольору, у білому пакеті, що має сліди речовини бурого кольору, схожу на кров, яку було поміщено до спеціального пакету №NPU5542693, які в подальшому разом із первинним упакуванням було поміщено до спеціального пакету №3302028 повернути ОСОБА_8 ; DVD-R диск -залишити у матеріалах провадження суду.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддя       ОСОБА_1