Справа № 951/742/26
Провадження №1-кп/951/57/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2026 року          селище Козова
Козівський районний суд Тернопільської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 12026216050000069 від 23.04.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вівся Козівського району Тернопільської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, згідно зі ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
02.04.2026 близько 22 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебували в одній із кімнат житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 , на ґрунті раптової неприязні, виник кримінально протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 
Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, 12.04.2026, близько 22 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, на ґрунті раптової неприязні, підійшов до ОСОБА_4 , яка в той час стояла обличчям до нього, після чого наніс їй один удар кулаком правої руки в ліву ділянку обличчя, внаслідок чого завдав потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у виді параорбітальної гематоми зліва, яка за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження - п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995) та перелом кісток носа, який за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день) - п. 2.3.1.(а), п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995).
Таким чином ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисному заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 подав заяву, згідно з якою він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний на розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без виклику учасників судового провадження.
Потерпіла ОСОБА_4 подала заяву, згідно з якою їй зрозумілі встановлені досудовим розслідуванням обставинами, вона ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження, згідна на розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без виклику учасників судового провадження.
З огляду на позицію обвинуваченого та прокурора, враховуючи положення ст.302, 381, 382 КПК України, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.
На підставі ст. 302, 381, 382 КПК України суд здійснює розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження (ч.2 ст.382 КПК України).
Отже, встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами досудового розслідування.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акта та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органом дізнання за ч. 2 ст. 125 КК України, за ознакою умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Частиною 4 статті 107 КПК України передбачено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінального проступку, особу винного, яка позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні одну неповнолітню та одну малолітню дитину, є учасником бойових дій.
Відповідно до ст. 66 КК України при призначенні покарання суд також враховує обставини, які пом?якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання.
З врахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Підстав для застосування ОСОБА_3 більш тяжкого покарання суд не вбачає.
На думку суду, призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових кримінальних правопорушень.
У даному кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.
Речові докази у справі відсутні. Арешт на майно не накладався.
Керуючись статтями 302, 369, 373, 374, 382, ч.1 ст. 394, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. 
Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Головуючий суддя         ОСОБА_1