Справа № 177/547/26
Провадження № 2/177/755/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
(заочне)
Іменем України
14 липня 2026 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Суботіної С. А.
за участі: секретаря Ференц Я. З., 
позивача      ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 20.02.2026 звернувся до суду з указаним позовом та просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 250000,00 грн матеріальної шкоди та 200000,00 грн моральної шкоди, завданої йому в результаті отримання тілесних ушкоджень від нападу свійських тварин, - цапів. 
В обґрунтування позовних вимог позивач указав, що 13.11.2025 на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на нього здійснено напад свійських тварин, цапів, які належать відповідачу ОСОБА_2 та утримувалися нею неналежним чином, що підтверджується постановою Лозуватської сільської ради від 24.12.2025 № 104, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу. Унаслідок нападу цих тварин позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобового перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, у зв`язку з чим, йому проведено оперативне втручання зі встановленням металоконструкцій, після чого призначено тривале лікування та реабілітацію, що тривають дотепер. Перебуваючи на лікуванні, позивач був вимушений витрачати кошти на придбання необхідних медикаментів, проходити різного роду обстеження, що підтверджується відповідними фіскальними чеками та накладними. Станом на момент звернення до суду ним вже понесено та документально підтверджено витрати на лікування на суму близько 16000,00 грн. Водночас, із огляду на характер отриманої травми, необхідність тривалої реабілітації, а також майбутнього оперативного втручання з видалення металоконструкцій і післяопераційного відновлення, позивач вказує, що неминуче понесе значно більші витрати, розмір яких на даний час точно визначити неможливо. Саме з урахуванням уже понесених та прогнозованих необхідних витрат, загальний розмір матеріальної шкоди ним визначено в розмірі 250000,00 грн.
Окрім того, позивач зазначає про спричинення йому моральної шкоди, оскільки він упродовж тривалого часу істотно обмежений у пересуванні, зазнає постійного фізичного болю та психологічних страждань, позбавлений можливості вести звичний спосіб життя, переживає за подальший стан здоров`я та перспективи повноцінного відновлення функцій ноги. Попереду на нього очікує тривала реабілітація та повторне оперативне втручання з видалення металоконструкцій. Нинішній стан його здоров`я негативно вплинув і на життя сім`ї. Так, він не має можливості надавати звичну допомогу, зокрема возити дружину на роботу та в місто за продуктами, у зв`язку з чим, сім`я змушена користуватися іншим транспортом та нести додаткові витрати. Окремо, як стверджує позивач, він зазнав значних моральних переживань через те, що його онук став свідком нападу тварин та пережив сильний стрес. Із урахуванням характеру та тривалості страждань, тяжкості наслідків для життя та здоров`я, а також керуючись принципами розумності та справедливості, розмір завданої мені моральної шкоди позивач оцінює в розмірі у 200000,00 грн.
Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав та мотивів, що зазначені в позові. Додатково пояснив, що оскільки в результаті отриманих травм він відразу звернувся за медичною допомого та його було госпіталізовано, дружина, ОСОБА_3 наступного дня звернулася до органів поліції із заявою за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень. За вказаним фактом проводилася відповідна перевірка дільничним інспектором, що мала наслідком встановлення власника тварин, якою виявилася ОСОБА_2 та притягнення останньої до адміністративної відповідальності. Дотепер відповідач ні разу не поцікавилася станом його здоров`я, необхідністю надання матеріальної допомоги в лікуванні. Спричинена шкода не відшкодована.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, до суду повторно не з`явилася, причини нявки не повідомила, заяв, клопотань із процесуальних питань, зокрема, про відкладення судового засідання з поважних причин, а також відзиву на позовну заяву, не подала.
Із огляду на те, що судом вживалися заходи для забезпечення участі відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні, із метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності останньої, що не суперечить ст. 223 ЦПК України.
Враховуючи відсутність заперечень із боку позивача проти заочного розгляду справи, повідомлення відповідача, неподання останньою відзиву на позов, суд постановив, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалити в справі заочне рішення, на підставі наявних доказів.
За клопотанням позивача у судовому засіданні допитані свідки.
Так, свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні надала показання про те, що 13.11.2025 вона перебувала вдома, коли їй зателефонував чоловік, ОСОБА_5 , який у цей час перебував на роботі та повідомив, що сусіду, ОСОБА_1 , потрібна допомога. Коли вона підійшла до місця проживання ОСОБА_1 , помітила, що він стояв, притулившись до забору біля свого домоволодіння, а біля нього було двоє цапів і собака породи «Вівчарка». Вона помітила, що ОСОБА_1 не міг ставати на ногу через її сильне пошкодження. Також, у цей час до двору ОСОБА_6 під`їхав її чоловік ОСОБА_5 разом із знайомим ОСОБА_7 . Останній намагався відігнати цапів, а вона з чоловіком допомогли в цей момент ОСОБА_1 зайти до будинку. Зі слів ОСОБА_1 , цап ударив його під коліно лівої ноги. У подальшому ОСОБА_1 відвезли до лікарні, оскільки останній потребував фахової медичної допомоги. Свідок також повідомила, що і раніше неодноразово бачила цих цапів на території села, які бродили без нагляду. Уважала, що власником цапів є ОСОБА_8 , мешканець селила, оскільки бачила їх на території домоволодіння останнього.
Аналогічні показання в судовому засіданні надав свідок ОСОБА_9 . Також додатково свідок зазначив, що у день події він телефонував ОСОБА_10 та повідомив йому про обставини нападу його цапів на ОСОБА_1 , на що останній відповів, що вирішить ці питання.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні надав показання про те, що обіймає посаду ПОГ СВГ ВП КРУП ГУНП у Дніпропетровській області. Наприкінці листопада 2025 року у його провадження надійшла заява ОСОБА_3 , про проведення розслідування за фактом нападу свійських тварин на її чоловіка, ОСОБА_1 , у результаті якого останній отримав тілесні ушкодження. Під час проведення перевірки за вказаною заявою встановлено, що ОСОБА_2 , якій належать свійські тварини – два цапи, 13.11.2025 об 11 год. 30 хв., у с. Надія, допустила їх бездоглядне бродіння по території села. Остання була безпосередньо ним опитана та не заперечувала вказаних обставин. Опитані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 повідомили про пре, що цапи постійно без догляду бродять по території села. 13.11.2025 об 11 год. 30 хв., один із них здійснив напад на ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні. За результатами проведеної перевірки та встановлених обставин ним, ОСОБА_11 , складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 152 КУпАП, який скеровано для розгляду до адміністративної комісії виконкому Лозуватської сільської ради. Матеріали на доопрацювання не поверталися. Як йому відомо, за результатами розгляду ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до такого висновку.
Так, за фактом заяви ОСОБА_3 , зареєстрованої в Криворізькому РУП ГУНП у Дніпропетровській області 17.11.2025 за № 45119, проведено перевірку, якою встановлено, що 13.11.2025 об 11 год. 30 хв., у с. Надія по вул. Лісовій, біля будинку № 23, ОСОБА_2 допустила бродіння домашніх тварин, а саме, цапів, без нагляду власника, чим порушила вимоги п. 5.7.2.2 «Правил благоустрою території населених пунктів» Лозуватської сільської ради від 14.07.2021 № 707 VIII/VIII. 
ПОГ СВГ ВП КРУП ГУНП у Дніпропетровській області Рибасом Р.М. складено протокол про адміністративне правопорушення від 09.12.2025 серії ВАД № 953002 щодо ОСОБА_2 за ст. 152 КУпАП, який скеровано для розгляду до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозуватської сільської ради, згідно зі ст. 218 КУпАП (а.с.54).
Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозуватської сільської ради від 24.12.2025 № 104, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (а.с.4-9).
Згідно з відповіді Лозуватської сільської ради від 25.05.2026 (а.с.52), постанова від 24.12.2025 № 104 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП набрала законної сили та не скасована в установленому законом порядку.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Отже, встановлені постановою від 24.12.2025 обставини щодо належності тварин відповідачу ОСОБА_2 та порушення нею правил їх утримання, є обов`язковими для суду при розгляді цієї справи.
Згідно з виписки з медичної документації стаціонарного хворого № 25П29326 (а.с.10), 13.11.2025 ОСОБА_1 самостійно звернувся до приймального відділення та був госпіталізований до травматологічного відділення КМКЛ № 2. Зі слів останнього травму отримав від удару тварини в ліве коліно. За результатами огляду встановлено діагноз: закритий внутрішньосуглобовий перелом зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням. Переніс оперативне втручання зі встановленням металоконструкції. На стаціонарному лікуванні перебував до 21.11.2025. 
Як стверджував у судовому засіданні позивач, нині триває лікування та реабілітація, попереду оперативне втручання з видалення металоконструкції.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006, поводження з тваринами ґрунтується на принципах утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.
Як визначено приписами ст. 9 цього Закону, Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Супроводжувати домашню тварину може особа, яка досягла 14-річного віку. Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.
Дозволяється утримувати домашніх тварин у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї.
Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у ст. 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.
Пунктом 5.7.2.2 «Правил благоустрою території населених пунктів» Лозуватської сільської ради № 707 VIII/VIII від 14.07.2021, особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати бездоглядного бродіння домашніх тварин, в тому числі худоби вулицями, скверами, кладовищами Лозуватської сільської ради, в місцях, облаштованих для відпочинку людей, на території дитячих ігрових майданчиків, шкільного двору, знищення та забруднення домашніми тваринами, в тому числі худобою, газонів, клумб, пошкодження зелених насаджень, посівів сільськогосподарських підприємств, громадян, незібраного врожаю сільськогосподарських культур.;
Відповідно до ст. ст. 180, 181 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі, крім випадків, установлених законом.
Як визначено ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», шкода, заподіяна особі або майну фізичної чи юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка утримує тварину.
У постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 285/4411/18 зроблено висновок, що особа, яка утримує свійську тварину, зобов`язана відшкодувати завдану нею шкоду на підставі ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», а відповідальність у таких правовідносинах настає за загальними правилами деліктної відповідальності.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування лише в разі доведення відсутності своєї вини.
Отже, як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , що належні ОСОБА_2 тварини систематично перебували без належного нагляду та вільно пересувалися територією населеного пункту. Вказані свідки безпосередньо були очевидцями події 13.11.2025, що відбулася з ОСОБА_1 , допомагали позивачу уникнути подальшого переслідування тваринами, бачили отримані ним тілесні ушкодження та забезпечили його доставлення до лікувального заклад.
Із огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 , утримуючи домашніх тварин (двох цапів), допустила їх бездоглядне бродіння вулицями с. Надія, тим самим порушивши правила їх утримання та вигулу, не забезпечивши належних умов їх тримання та створивши тим самим небезпеку для інших осіб, у результаті чого була заподіяна шкода здоров`ю ОСОБА_1 , тому відповідач має відшкодувати спричинену належними їй тваринами матеріальну шкоду. Між бездіяльністю відповідача ОСОБА_2 щодо належного контролю за тваринами та отриманими позивачем тілесними ушкодженнями, а також виною відповідача у заподіянні шкоди, наявний причинний зв`язок.
Вирішуючи вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, суд, відповідно до ст. ст. 22, 1166, 1195 ЦК України враховує, що особа має право на відшкодування понесених нею витрат, пов`язаних з лікуванням ушкодження здоров`я.
Так, на підтвердження понесених витрат позивачем ОСОБА_1 суду надано чеки, квитанції та інші платіжні документи на загальну суму 15319,85 грн (а.с.11-14).
Надані документи відповідають вимогам належності та допустимості доказів, їх достовірність ніким не спростована.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, до суду жодного разу не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзиву та доказів на спростування позовних вимог не надала.
Разом із тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності та розміру майбутніх витрат на лікування, реабілітацію чи можливе оперативне втручання з видалення металоконструкції.
Оскільки заявлена до стягнення сума матеріальної шкоди в частині, що перевищує фактично підтверджені витрати, ґрунтується на припущеннях, підстав для її задоволення суд не вбачає.
Отже, із урахуванням встановлених судом обставин та сукупності доказів, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальна шкода на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 15319,85 грн.
Вирішуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із того, що відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до п. п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, при визначенні розміру відшкодування суд враховує характер та обсяг страждань потерпілого, тривалість негативних наслідків, істотність вимушених змін у його житті, а також засади розумності, виваженості та справедливості.
Судом установлено, що внаслідок отриманого перелому позивач переніс оперативне втручання, зазнав значного фізичного болю, тривалий час був обмежений у пересуванні, нині також пересувається за допомогою милиць, проходив та продовжує проходити лікування й реабілітацію, був позбавлений можливості вести звичний спосіб життя та виконувати повсякденні справи.
Враховуючи характер отриманих тілесних ушкоджень, тривалість лікування, обсяг фізичних та душевних страждань, ступінь вимушених змін у способі життя позивача, а також керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд вважає справедливим визначити розмір моральної шкоди у сумі 70000,00 грн.
У решті позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.
Оскільки позивач на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням її здоров`я внаслідок протиправних дій відповідача, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 141, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 15319 (п`ятнадцять тисяч триста дев`ятнадцять) гривень 85 копійок у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 70000 (сімдесят тисяч) 00 копійок у рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду складено 14.07.2026

Суддя: