Справа № 202/6075/26
Провадження № 1-кп/202/1586/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2026 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 ,
при секретарі 
судового засідання  ОСОБА_2 ,
за участю: 
прокурора     ОСОБА_3 
обвинуваченого    ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 12026042210000532, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2026 року у відношенні:

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мизове Старовижівського району Волинської області, громадянина України, головного сержанта, командира взводу В/Ч НОМЕР_1 ЗСУ, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 08 травня 2026 о 20 годині 56 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Nissan X-Trail» реєстраційний номер НОМЕР_2 (реєстрація Німеччина), рухався в Індустріальному районі міста Дніпра, по вулиці Донецьке Шосе з боку проспекту Миру в напрямку вулиці Передової.
Під час руху, водій ОСОБА_4 , не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і достатніх навичок водіння, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху, які розташовані в районі будівлі № 121 вулиці Донецьке Шосе у місті Дніпрі, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме, неповнолітнього пішохода, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Nissan X-Trail», реєстраційний номер НОМЕР_2 , заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу для надання пішоходу дороги не прийняв та продовжив рух, внаслідок чого скоїв на нього наїзд.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу, неповнолітньому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, лінійного перелому лобної кістки зліва з переходом на ґратчасту кістку та явищами гемосинусу лобної пазухи і комірок ґратчастої кістки, пневмоцефалії, рани в лобній області зліва, закритої травми грудної клітини з забоями верхівок обох легень, закритої травми тазу з переломом суглобових поверхонь на рівні лобкового симфізу з його розривом, численних саден м`яких тканин грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за вчинення ним кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву.
Прокурор в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.
Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримала проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинувачених.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. 
Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів з урахуванням індивідуалізації покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
При визначенні ОСОБА_4 виду та розміру покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст.12 КК України є тяжким неумисним злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, злочин вчинив вперше, має зареєстроване місце проживання, головний сержанта, командира взводу В/Ч НОМЕР_1 ЗСУ, а отже має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відшкодував потерплому шкоду, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання. 
З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами, при цьому судом визнається можливим застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від реального відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, бо саме така міра покарання буде необхідною й достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України. 
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають вирішенню в порядку ст. 124 КПК України. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. 

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за  ОСОБА_4 , який э військовослужбовцем, протягом іспитового строку здійснювати командиру військової частини за місцем несення служби.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрати на проведення судової фототехнічної експертизи та судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод № КСЕ-19/104-26/17462-ІТ від 18.05.2026 року, у розмірі 3850,88 грн. (три тисячі вісімсот п`ятдесят гривень вісімдесят вісім копійок).

Речовий доказ – оптичній носій інформації «CD-R Axent, 700 mb, 80 min, 52x, R-80-69-11-39» на якому міститься відеофайл «К-327.3 Don.Shose-pr.Mira 20260508205559 to 20260508205701» - залишити в матеріалах справи.

Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 13.05.2026 року на автомобіль «Nissan X-Trail» реєстраційний номер НОМЕР_2 (реєстрація Німеччина) – скасувати та повернути власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя:         ОСОБА_1