ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року	справа № 380/5984/26	

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач-1, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач-2, ГУ ПФУ у Львівській області), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.11.2025 №133850021642 про відмову у призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 13.11.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з п. «б» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 15.04.1992 до 10.11.2025 у КНП «Дрогобицька міська лікарня № 1» Дрогобицької міської ради. 
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що після досягнення 50-річного віку звернулась до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яку, з урахуванням принципу екстериторіальності, розглянув відповідач-1 та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії. Підставою для прийняття такого рішення слугувала відсутність пільгового стажу, оскільки у довідці від 10.11.2025 №2488 неправильно зазначено посилання на постанову. Вважає, що акт індивідуальної дії прийнято відповідачем-1 без урахування рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, тому є протиправним та таким, що порушує її право на належний соціальний захист, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 06.04.2026 позовну заяву залишено без руху, позивачці встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою судді від 20.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
28.04.2026 відповідач-2 подав відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачкою обставин та правових підстав позову. Констатує, що позивачка звернулася до відповідача-2 із заявою встановленого зразка про призначення пенсії від 13.11.2025 та пакетом документів. За результатами розгляду заяви відповідачем-1, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №133850021642 від 20.11.2025. Вважає безпідставним покликання позивачки на рішення Конституційного Суду України № 1- р/2020 від 23.01.2020, так як норми п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на час розгляду заяви позивачки є чинними (не визнанні неконституційними та не скасовані). Крім того наголошує, що згідно з оскаржуваним рішенням пільговий стаж за списком № 2 згідно довідки №2488 від 10.11.2025 не враховано, оскільки невірно зазначено посилання на постанову. Зважаючи на те, що позивачка не досягла встановленого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 віку, а також у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовлено у призначенні пенсії згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058. З урахуванням наведеного просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідач-1 правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних документів процесуального характеру від нього на адресу суду не надходило. Про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення тексту ухвали в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду». 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується ID-карткою за № НОМЕР_1 .
Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 позивачка упродовж періоду з 1988 року та 1992 року навчалася в Бориславському медичному училищі за спеціальністю «Лікувальна справа» та їй присвоєно кваліфікацію фельдшер.
Згідно з записами трудової книжки від 01.04.1992 серії НОМЕР_3 позивачка має такий трудовий стаж:
- 15.04.1992 – зарахована на посаду медсестри інфекційного відділення Дрогобицької центральної міської лікарні (наказ №73 від 03.04.1992);
- 01.07.1993 – у зв`язку з реорганізацією лікарняної мережі звільнена по ч. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу в новостворену дитячу міську лікарню (наказ №105 від 01.07.1993);
- 01.07.1993 – прийнята на посаду палатної медсестри інфекційного відділення. На підставі рішення сесії ДМР від 18.08.2026 та наказу ВОЗ №9 від 03.01.2027 ДМДЛ шляхом перетворення перейменована (наказ №2 від 01.07.1993);
- 01.09.2018 – у відповідності до Національного класифікатора професій України ДК 003:2010 посаду палатної м/с змінено на посаду сестри медичного стаціонару інфекційного відділення;
- 31.10.2023 – звільнена із займаної посади у зв`язку з переведенням до КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ №92-кТр від 31.10.2023);
- 01.11.2023 – прийнята на 1,0 ставки посади сестри медичної стаціонару дитячого інфекційного відділення (наказ №540-к від 31.10.2023).
Вказане підтверджується також довідкою від 10.11.2025 №2487, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради.
За змістом довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.11.2025 №2488, виданої Комунальним підприємством «Дрогобицька міська лікарня Дрогобицької міської ради», ОСОБА_1 працювала повний робочий день на КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР і за період з 15.04.1992 до 10.11.2025 виконувала як працівники закладів охорони здоров`я, які безпосередньо обслуговують хворих в інфекційному відділенні за професією, посадою сестра медичного стаціонару, що передбачена Списком №2 розділ ХХІV підрозділ 24а, код КП3231, підстава постанова КМУ від 24.06.2016 №461, за період з 15.04.1992 до 10.11.2025 - 33 роки 06 місяців 26 днів.
Підстава для видачі: штатний розпис, відомості про нарахування зарплати, наказ про прийняття на роботу від 03.04.1992 №73, накази на відпустки, накази на атестацію робочих місць, табелі обліку робочого часу.
Додаткові відомості: на підприємстві докорінно не змінилися характер і умови праці.
За змістом довідки від 10.11.2025 №2487, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 24.06.2016 №461 посада сестри медичного стаціонару належить до Списку №2.
Згідно наказів від 02.01.1997 № 1, 20.04.2002 №21, 22.02.2007 №58, від 01.03.2012 № 61, від 26.05.2017 №65, від 12.07.2017 №85, від 29.12.2023 №429 по Дрогобицькій міській дитячі лікарні проведена атестація робочих місць за умовами праці і вказані професії і посади, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Належність посади сестра медична стаціонару (палатна) до Списку №2 підтверджується також висновками №876, №1953 про результати експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці в Дрогобицькій дитячій міській лікарні та №3122 експертизи правильності застосування Списків № 1, 2 та якості проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Крім того, наказами від 01.06.2002 №33, від 19.11.1998 №58, від 31.07.2012 №91, від 11.07.2017 №84 підтверджується право на пільгову пенсію медичних працівників дитячої лікарні, в тому числі сестри медичного стаціонару (палатна).
Наказами від 02.01.1997 №1, 19.11.1998 №58, від 20.04.2002 №21, від 01.06.2002 №33, від 22.02.2007 №58 затверджено переліки робочих місць, професій і посад Дрогобицької міської дитячої лікарні, які згідно результатів атестації робочих місць за умовами праці мають право на пільги і компенсації, передбачених законодавством, зокрема згідно Списку № 2, в яких вказано професію – «молодша медична сестра по догляду за хворими/рентгенкабінету».
За змістом наказу від 31.07.2012 №91 затверджено перелік робочих місць, професій і посад виробництв, робіт, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема згідно Списку №, 2 в якому вказано професію – «сестра медична стаціонару (палатна)». 
Відповідно до наказу від 26.05.2017 №65 затверджено перелік робочих місць, професій і посад виробництв, робіт, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема згідно Списку № 2, в якому вказано професію – «сестра медична стаціонару (палатна)». 
Відповідно до протоколу засідання атестаційної комісії по атестації робочих місць за умовами праці від 16.06.2017 сестри медичної стаціонару інфекційного відділення проведено оцінку стану умов праці на робочому місці сестри медичної стаціонару на підставі наказу по КНП «ДМДЛ» ДМР №65 від 26.05.2017 «Про проведення атестації робочих місць за умов праці», для надання пільг та компенсацій за роботу в шкідливих, небезпечних та несприятливих умовах, визначення невідкладних заходів по створенню умов безпечності праці та постановлено підтвердити право на пільгову пенсію список №2 розділ ХХІV Охорона здоров`я і соціальна сфера.
Відповідно до наказу від 11.07.2017 №84 затверджено перелік робочих місць, професій і посад виробництв, робіт, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема згідно Списку № 2, в якому вказано професію – «сестра медична стаціонару (палатна)». 
Згідно з наказом від 12.07.2017 №85 затверджено перелік робочих місць, професій і посад виробництв, робіт, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах,, зокрема згідно Списку № 2, в якому вказано професію – «молодша медична сестра по догляду за хворими/рентгенкабінету».
Відповідно до наказу від 29.12.2023 №429 затверджено перелік робочих місць, професій, посад, що підлягають атестації робочих місць за умовами праці у відповідності з наказом КНП «ДМЛ №1» ДМР від 12.12.2023 №409, в якому вказано медична сестра (молодший медичний брат) з догляду за хворими.
За змістом протоколу №4 засідання атестаційної комісії від 23.12.2023 КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР дитячого інфекційного відділення проведено оцінку стану умов праці на робочому місці сестри медичної (брата медичного) стаціонару дитячого інфекційного відділення для надання послуг і компенсацій за роботу в несприятливих умовах та визначення невідкладних заходів щодо покращення умов і безпеки праці відповідно до наказу КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР від 12.12.2023 №409 постановлено, зокрема підтвердити право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 розділ ХХІV Охорона здоров`я та соціальна допомога, затвердженим постановою КМ України від 24.06.2016 №461.
За твердженням відповідача-2, 13.11.2025 позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 20.11.2025 № 133850021642 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
За змістом рішення: «Дата реєстрації звернення (заяви), вік, ознака роботи 13.11.2025, 51 р 10 м 19 д, Працює.
Пенсійний вік визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі змінами, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, - після досягнення 50 років.
Необхідний страховий стаж на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах у жінок. 
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: на 1 рік за кожен 1 рік 4 місяці такої роботи для жінок.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Страховий стаж заявника (ці) з урахуванням кратності відповідно статті 60 Закону №1788 становить: 43 р 02 м.01 дн. 
Пільговий стаж не визначено.
Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди роботи на підставі наданих документів. Пільговий стаж згідно довідки №2488 від 10.11.2025 не враховано оскільки невірно зазначено посилання на постанову.
ВИРІШЕНО: на підставі статті 114 Закону № 1058 відмовити у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, визначеного законодавством (10 років)».
Вважаючи рішення відповідача-1 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивачка пред`явила цей позов до суду.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із застосуванням показника вікового цензу у 50 років.
Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.3 ст. 46 Конституції України).
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).
У преамбулі Закону №1788-XII зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно зі ст. 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії, до яких відносяться: пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до ст. 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.
Статтею 83 Закону №1788-XII унормовано, що пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом №1058-IV.
За змістом ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, зокрема, громадянами України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною 1 ст. 9 Закону №1058-IV регламентовано, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За приписами ч. 2, 3, 4 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
За правилами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 2.
Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - порядок № 383).
Пунктом 3 порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 10 порядку №383 унормовано, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 порядку № 637.
Аналіз наведених норм дає підстав вважати, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2.
Відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За змістом п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - порядок №637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
За відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Згідно з вимогами Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, таке підтвердження здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Суд установив, що позивачка 13.11.2025 звернулася до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії відповідно до Списку №2.
Проте оскаржуваним актом індивідуальної дії відповідач-1 відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV.
За змістом рішення «Дата реєстрації звернення (заяви), вік, ознака роботи 13.11.2025, 51 р 10 м 19 д, Працює.
…Пільговий стаж не визначено.
Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди роботи на підставі наданих документів. Пільговий стаж згідно довідки №2488 від 10.11.2025 не враховано, оскільки невірно зазначено посилання на постанову».
Щодо незарахування до пільгового стажу позивачки спірного періоду з 15.04.1992 до 10.11.2025 у КНП «Дрогобицька міська лікарня № 1» Дрогобицької міської ради суд зазначає таке.
Записами трудової книжки від 01.04.1992 серії НОМЕР_3 підтверджено, що позивачка має такий трудовий стаж:
- 15.04.1992 – зарахована на посаду медсестри інфекційного відділення Дрогобицької центральної міської лікарні (наказ №73 від 03.04.1992);
- 01.07.1993 – у зв`язку з реорганізацією лікарняної мережі звільнена по ч. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу в новостворену дитячу міську лікарню (наказ №105 від 01.07.1993);
- 01.07.1993 - прийнята на посаду палатної медсестри інфекційного відділення. На підставі рішення сесії ДМР від 18.08.2026 та наказу ВОЗ №9 від 03.01.2027 ДМДЛ шляхом перетворення перейменована (наказ №2 від 01.07.1993);
- 01.09.2018 – у відповідності до Національного класифікатора професій України ДК 003:2010 посаду палатної м/с змінено на посаду сестри медичного стаціонару інфекційного відділення;
- 31.10.2023 – звільнена із займаної посади у зв`язку з переведенням до КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР, згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ №92-кТр від 31.10.2023);
- 01.11.2023 – прийнята на 1,0 ставки посади сестри медичної стаціонару дитячого інфекційного відділення (наказ №540-к від 31.10.2023).
На момент звернення із заявою продовжувала працювати, що відповідачами не заперечується.
Суд звертає увагу, що записи в трудовій книжці, які підтверджують трудовий стаж позивачки, є чіткими, перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст не містять, мають реквізити наказів, містять печатки. Жодних зауважень стосовно записів трудової книжки позивачки відповідачі не навели.
Довідкою Комунального некомерційного підприємства Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради від 10.11.2025 №2487 підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працює в Комунальному некомерційному підприємстві Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради з 15.04.1992 по даний час.
Крім того, в довідці зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 24.06.2016 №461 посада сестра медична стаціонару належить до списку №2.
За змістом довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.11.2025 №2488, виданої Комунальним підприємством «Дрогобицька міська лікарня Дрогобицької міської ради» ОСОБА_1 працювала повний робочий день на КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР і за період з 15.04.1992 до 10.11.2025 виконувала як працівники закладів охорони здоров`я, які безпосередньо обслуговують хворих в інфекційному відділенні за професією, посадою сестра медичного стаціонару, що передбачена Списком №2 розділ ХХІV підрозділ 24а, код КП3231, підстава постанова КМУ від 24.06.2016 №461, за період з 15.04.1992 до 10.11.2025 - 33 роки 06 місяців 26 днів.
Підстава для видачі: штатний розпис, відомості про нарахування зарплати, наказ про прийняття на роботу від 03.04.1992 №73, накази на відпустки, накази на атестацію робочих місць, табелі обліку робочого часу.
У спірний період (з 15.04.1992 до 10.11.2025) були чинні постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 №36, від 24.06.2016 №461.
Суд акцентує на тому, що у розділі ХХIV «Установи охорони здоров`я» Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, передбачена посада робітників, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах: середній медичний персонал та молодший медичний персонал.
Виконувана позивачкою робота передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», підрозділ 24а, працівники, які безпосередньо обслуговують хворих, у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах, молодші спеціалісти з медичною освітою, підрозділ 24-к, у рентгенівських відділеннях (кабінетах), молодші медичні сестри з догляду за хворими.
Відповідно до розділу XXIV Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право па пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри/молодші медичні брати з догляду за хворими, сестри-господині/працівники з господарської діяльності закладу охорони здоров`я.
Крім того суд звертає увагу, що згідно з Національним класифікатором професій ДК 003:2010 (на зміну ДК 003:2005), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327, окремі професійні назви робіт у КП записано з використанням дужок. У дужках, відповідно до прийнятої структури КП, може визначатися, зокрема, споріднена (однотипна) професійна назва роботи, яка може застосовуватися окремо в межах даної класифікаційної групи, наприклад, в тому числі, молодша медична сестра (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.).
За кодом КП 3231 визначено професійна назва роботи – Сестра медична стаціонару.
За кодом КП 3231 передбачено найменування посади, зокрема «Сестра медична стаціонару».
Враховуючи викладене, суд вважає, що на позивачку поширюється дій Списку №2 постанов №162, №36, №461, у якому зазначені працівники, зайняті виконанням певних робіт (Список №2), без вказання їх конкретних посад. 
Отже, посади сестри медичної стаціонар, медсестри інфекційного відділення, які обіймала у спірний період позивачка, відноситься до посад за Списком №2, що надає право на отримання пільгової пенсії.
Суд акцентує на тому, що в матеріалах справи містяться довідка, у якій, зокрема, наявна інформація про характер роботи, період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків.
Крім цього, наказами від 02.01.1997 №1, 19.11.1998 №58, від 20.04.2002 №21, від 01.06.2002 №33, від 22.02.2007 №58, 31.07.2012 №91, 26.05.2017 №65, 11.07.2017 №84, від 12.07.2017 №85, від 29.12.2023 №429 затверджено переліки робочих місць, професій і посад виробництв, робіт, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема згідно Списку № 2, в яких вказано професії – «сестра медична стаціонару (палатна)», «молодша медична сестра по догляду за хворими/рентгенкабінету», медична сестра (молодший медичний брат) з догляду за хворими.
В оскаржуваному рішенні відповідач-1, всупереч приписам чинного законодавства, не надав оцінку записам у трудовій книжці, наказам про атестацію, обмежившись лише аналізом довідки про підтвердження наявного пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.11.2025 №2488.
Суд звертає увагу, що недоліки довідки від 10.11.2025 №2488, за наявності інших підтверджуючих документів (трудової книжки, наказів про результати проведення атестації, переліків робочих місць, професій і посад, протоколів), не можуть слугувати підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивачки за Списком №2 спірного періоду роботи.
Зважаючи на наведене, суд виснує про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу позивачки періоду роботи з 15.04.1992 до 10.11.2025 у КНП «Дрогобицька міська лікарня № 1» Дрогобицької міської ради.
Крім того, спірним у цій справі є також наявність у позивачки права застосування при розгляді заяви про призначення пенсії на підставі п. «б» ст. 13 Закону № 1788.
Статтею 8 Закону №1058-IV унормовано, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, зокрема, громадянами України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Як зазначалося, за змістом п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII (у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Згідно з п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, ст. 13, ч.2 ст.14, п. «б» - «г» ст. 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 передбачено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Тобто Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ.
З огляду на це, Закон №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених у рішенні Конституційного Суду України).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин існувала колізія між нормами Закону №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, з одного боку, та Закону №1058-ІV з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих нормативно-правових актів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий – у 55 років.
Оскільки норми зазначених законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному.
Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Тому застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.
За змістом ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Обставини цієї справи, склад її учасників, предмет спору та заявлені позовні вимоги вказують на те, що ця адміністративна справа є типовою справою, яка відповідає ознакам розглянутої справи №360/3611/20.
Отже, враховуючи положення ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у цій справі суд має керуватися тими правовими висновками, що наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові за результатами розгляду зразкової справи.
Оскільки ключовим для вирішення цієї справи є питання, норми якого саме закону слід застосовувати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і цьому питанню вже надано оцінку Верховним Судом під час розгляду справи №360/3611/20, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки щодо застосування положень ст. 13 Закону № 1788-ХІІ під час призначення їй пенсії.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачами протиправно та безпідставно не застосовано до спірних правовідносин приписи пункту «б» ст. 13 Закону № 1788-XII до редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII.
Оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи документів на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах їй виповнилося 51 років, страховий стаж становив 43 роки 02 місяці 01 день (що встановлено відповідачем-1 у рішенні від 20.11.2025 №133850021642), пільговий стаж 33 роки 6 місяців 26 дні (з урахуванням періодів роботи з 15.04.1992 до 10.11.2025), що відповідає вимогам п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах).
Враховуючи наведене суд виснує, що позивачкою дотримано всіх умов, необхідних для реалізації права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.
Строк призначення пенсії унормований ст. 45 Закону №1058-IV.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 45 Закон №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
У спірному випадку у позивачки право на призначення пенсії виникло з моменту звернення до пенсійного органу з відповідною заявою 13.11.2025. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з пп. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Оцінюючи рішення відповідача-1 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, суд дійшов висновку, що воно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та порушує право позивачки на отримання пенсії за віком на пільгових умовах. Тому таке рішення суд визнає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині – обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Верховний Суд у постанові від 10.05.2024 у справі №580/3690/23 дійшов висновку, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення або вчинив бездіяльність за наслідками звернення особи, але таке рішення чи вчинена бездіяльність визнані судом протиправними з огляду на невідповідність чинному законодавству, то суд, як виняток, за відсутності сумнівів у тому, що суб`єктом звернення (позивачем у справі) дотримано усіх визначених законом умов для отримання позитивного результату за наслідками розгляду його звернення та за умови відсутності у суб`єкта, що уповноважений прийняти відповідне рішення за наслідками звернення позивача, дискреції (можливості на власний розсуд визначити зміст рішення та обрати на підставі поданих позивачем документів один з варіантів дій), вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.
З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-1 призначити позивачці з 13.11.2025 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. «б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 15.04.1992 до 10.11.2025 у КНП «Дрогобицька міська лікарня № 1» Дрогобицької міської ради.
Стосовно вимоги позивачки про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, суд враховує таке.
Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - порядок №22-1).
Відповідно до п. 1.1 розділу І порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Зі змісту п. 4.2 розділу IV порядку №22-1 вбачається, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу IV порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Суд установив, що у межах спірних правовідносин заява позивачки про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.
Тому дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що прийняв рішення - ГУ ПФУ у Дніпропетровській області.
Наведена правова позиція корелюється з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23, від 18.09.2024 у справі №240/6201/23.
ГУ ПФУ у Львівській області не розглядало заяву позивачки, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні підстави для покладання на нього обов`язку щодо призначення пенсії.
Зважаючи на викладене, позовна вимога в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити позивачці з 13.11.2025 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 15.04.1992 до 10.11.2025, задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його діянь (дій чи бездіяльності).
Відповідач-1 як суб`єкт владних повноважень жодними належними та допустимими доказами не довів правомірність своєї поведінки, пов`язаної з прийняттям рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Доводи відповідача-2, викладені у відзиві, спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду. Тому такі міркування суд не враховує. 
За змістом ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керувався таким.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України регламентовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду з цим позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Отже, понесені позивачкою документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1311,20 грн підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.
Водночас суд зауважує, що відшкодуванню підлягає вся сума сплаченого судового збору, оскільки, незважаючи на часткове задоволення позову, суд установив порушення прав позивачки внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень і спір по суті вирішено на її користь, тобто задоволена основна позовна вимога немайнового характеру.
Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд
у х в а л и в:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №133850021642 від 20.11.2025 про відмову в призначенні/перерахунку пенсії.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 13.11.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 15.04.1992 до 10.11.2025 у КНП «Дрогобицька міська лікарня № 1» Дрогобицької міської ради.
4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:
Позивачка – ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач-1 – Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094; ЄДРПОУ 21910427).
Відповідач-2 – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ЄДРПОУ 13814885).

Суддя	Андрусів Уляна Богданівна