Справа № 523/26969/25
Провадження №2/523/2066/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

"30" червня 2026 р. м.Одеса  

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Далеко К.О.,
за участю секретаря - Дяченко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1  звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, яким просить: 
-позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 народилася дитина ОСОБА_3 , про що 12 квітня 2022 року Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 632, та видане свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 . У зареєстрованому шлюбі сторони ніколи не знаходились, але деякий час проживали разом. У грудні 2011 року відповідача ОСОБА_2 раптом зник, після чого ні позивачка, ні дитина ОСОБА_3 ніколи його не бачили, не спілкувалися з ним, навіть по телефону. Відповідач є громадянином Королівства Саудівської Аравії. Будь яких відомостей про його теперішнє місцезнаходження не відомо. Також немає будь-яких відомостей про його родичів. З моменту зникнення, відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості його подальшою долею, не цікавиться успіхами дитини, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання. З дитиною не спілкується навіть по телефону, та взагалі самоусунувся він виконання батьківських обов`язків. 
Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні.
Своїми діями, а точніше бездіяльністю, відповідач доводить ігнорування своїх прямих обов`язків як батька: утримувати, виховувати та піклуватися про свою дитину, у зв`язку із чим позивач просить позбавити його батьківських прав.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 14 січня 2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. 
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 16 червня 2026 року позовну заяву в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів - залишено без розгляду, за заявою позивача.
Ухвалою від 16 червня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. 
Позивач ОСОБА_1  у підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, пояснила що відповідач ОСОБА_2 не являється біологічним батьком її дитини ОСОБА_3 . Відповідач з грудня 2011 року фактично зник з її життя, та життя її сина, дитина його і не пам`ятає. Заявою просила залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення аліментів. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку статей 128, 130 ЦПК України, а також за останнім відомим місцем проживання. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду останній не подавав.
Представник третьої особи у судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також надав Висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських права .
Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 деякий час проживали разом без реєстрації шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_4  народивсяОСОБА_3 , про що 06 вересня 2011 року Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №632. 
12 квітня 2022 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) видане свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , батьком дитини зазначено: ОСОБА_2 , матір`ю дитини зазначено: ОСОБА_4 . 
ОСОБА_2 є громадянином Королівства Саудівської Аравії. Наразі невідомо його місцезнаходження.
Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 12.09.2011 року, що підтверджується копією домової книги та витягом з реєстру територіальної громади.
Відповідно до копії довідки від 06.10.2025 року КНП «Дитяча міська поліклініка №2», неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку з народження. Декларацію складена з матір`ю дитини ОСОБА_1 . 
Згідно висновку органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 06.04.2026 № 01-05-8/55вх, третя особа вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У вказаному висновку зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом до грудня 2011 року без реєстрації шлюбу. ОСОБА_2 є громадянином Королівства ОСОБА_5 . Наразі невідомо його місцезнаходження. ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 не є біологічним батьком дитини.
Відповідно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану 21.01.2015 внесено зміни до актового запису про народження. Внесено відомості про визнання батьківства, батьком дитини зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 12.09.2011.
Миколаївським ліцеєм № 60 надано характеристику на учня 7 - Б класу, ОСОБА_6 . ОСОБА_7 навчається в закладі з першого класу. Навчання в 2025/2026 навчальному році проходить дистанційно. Вячеслав відвідує онлайн - заняття за наявності доступу до інтернету. Має навчальні досягнення середнього і початкового рівня. Мати учня завчасно повідомляє про причини відсутності на заняттях, цікавиться навчальними досягненнями сина, підтримує зв`язок з класним керівником у телефонному режимі.
Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», наданого Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України станом на 16.02.2026 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, та в розшуку не перебуває.
Від ОСОБА_2 , на адресу органу опіки та піклування - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради жодної інформації, яка б підтверджувала його участь у вихованні та утриманні дитини, не надходило.
Відповідно до інформації, виданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, не виявлено актового запису про державну реєстрацію смерті відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
16.03.2026 спеціалістами органу опіки та піклування - Пересипській районної адміністрації ОМР обстежено умови проживання родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. Матір`ю створено необхідні умови для проживання дитини. У ОСОБА_8 є окрема кімната, ліжко, стіл для навчання, планшет, в наявності одяг та взуття по сезону відповідно віку. Під час бесіди ОСОБА_8 повідомив, що жодного разу не бачив свого батька, нічого про нього не знає.
Також органу опіки були подані заяви ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в яких останні повідомили, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, яка займається його вихованням самостійно. Батька дитини вони ніколи не бачили, у вихованні дитини він участі не приймає.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_3 в своїй заяві повідомив, що він не заперечує проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно нього. ОСОБА_2 не приймає участі у його вихованні, взагалі ОСОБА_8 його ніколи не бачив.
Зважаючи на вищевикладене, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (протокол засідання від 02.04.2026 України від ЗО березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», орган опіки та піклування - Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..
Суд зазначає, що Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959, як принципове положення визначила що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
В силу ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Роз`ясненнями, що викладені в п. п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Аналіз зазначеного дає можливість зробити висновок про те, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при відсутності заперечень чи перешкод позивача у спілкуванні матері з дитиною, свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_3 , а саме: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не приймає будь-якої участі у житті неповнолітньої дитини та у матеріальному забезпеченні більше 10 років. 
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).
При розгляді справи, судом не встановлено наявності у відповідача бажання на спілкування з дитиною та виконання ним своїх батьківських обов`язків. 
Згідно зі статтею 171 Сімейного кодексу України, дитину, яка здатна висловити свою думку, обов`язково вислуховують під час вирішення спорів щодо її виховання, місця проживання та позбавлення батьківських прав.
З огляду на право дитини бути вислуханою способами забезпечення реалізації такого права у справах, зокрема щодо визначення способу участі у вихованні дитини, можуть бути: заслуховування думки безпосередньо від дитини в залі судового засідання; отримання інформації щодо думки дитини з висновку органу опіки і піклування, експерта та / або спеціаліста.
Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладеними зокрема у постанові від 19.06.2024 року у справі № 372/3402/22, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. 
За обставин даної справи, думка неповнолітнього ОСОБА_3 , який досяг 14-ти річного віку, була з`ясована органом опіки та піклування, що підтверджується змістом Висновку, неповнолітній не заперечує проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно нього. Повідомив, що ОСОБА_2 не приймає участі у його вихованні, взагалі ОСОБА_8 його ніколи не бачив.
Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. 
Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладеними зокрема у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. 
Враховуючи вищенаведене, суд з врахуванням обставин справи, встановленого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомого нехтування ними, що підтверджено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, тривалості невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, доведеності винної поведінки відповідача, та з метою захисту інтересів дитини на забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Одночасно, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд, перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, ураховуючи, що позов задоволено повністю, судовий покладається на відповідача та підлягає стягненню з нього на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав – задовольнити у повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 1221,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 08.07.2026р.

Суддя:       К.О. Далеко