Справа № 344/8215/26 
Провадження № 33/4808/435/26 
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Шигірт 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю ОСОБА_1 та його захисника Павлюк О.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення з апеляційною скаргою захисника на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 , 
в с т а н о в и в:
Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
Згідно постанови суду, 25.04.2026 року о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, наносив удари кулаками в область голови та ділянки правої гомілки, чим завдав шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Павлюк О.В. вказує що справа була розглянута за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів такого повідомлення, що призвело до порушення права особи на захист та позбавило її можливості надати пояснення, заявити клопотання, подати докази й спростувати обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Також, суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_1 про те, що під час конфлікту він не мав наміру вчиняти домашнє насильство, а навпаки намагався уникнути загострення ситуації та захиститися від агресивної поведінки потерпілої. При цьому, на його переконання, працівником поліції під час складання протоколу були неправильно викладені фактичні обставини події, а суд безкритично поклав наведені в ньому відомості в основу постанови, не перевіривши їх належним чином та не усунувши наявні суперечності. 
Крім цього, суд першої інстанції, невірно кваліфікував подію як домашнє насильство. Данильців та ОСОБА_3 є братом та сестрою, проте не проживають спільно однією сім`єю, тобто не є членами однієї сім`ї. 
Суд не врахував і відсутність будь-яких доказів обставин викладених в протоколі, зокрема свідків події та шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої. 

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов?язаний повно, всебічно та об`єктивно з?ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
ОСОБА_1 не був учасником судового розгляду в суді першої інстанції, не знав про існування оскаржуваної постанови, а тому пропустив строк на апеляційне оскарження з об`єктивних причин. Пропущений строк з цих підстав підлягає поновленню.
Разом з тим, ОСОБА_1 мав цікавитись часом та місцем судового засідання, оскільки був обізнаний про наявність у провадженні суду його справи. Це підтверджується його клопотанням про відкладення судового розгляду призначеного на 13.05.2026 року та направленням на його номер телефону СМС повідомлення про нову дату судового розгляду.
За таких обставин, суд першої інстанції не допустив процесуальних порушень та вчинив достатні дії для повідомлення особи про час та місце судового розгляду.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність вини, вони не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.
Суд першої інстанції дотримався вимог процесуальних норм права та дійшов правильних висновків, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Факт вчинення домашнього насильства зі сторони ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 739185 (а.с.1), протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.с.4), поясненнями потерпілої (а.с.5), медичною довідкою про тілесні ушкодження, з якими потерпіла ОСОБА_2 зверталася до закладу охорони здоров`я одразу після події правопорушення (а.с.7). Крім того, під час апеляційного розгляду потерпіла надала суду оригінал цієї медичної довідки, з якої вбачається, що після події вона була доставлена до закладу охорони здоров`я бригадою екстреної (швидкої) медичної допомоги. Зазначена довідка підтверджує наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, а її пояснення, надані в суді апеляційної інстанції, є послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами справи, що в сукупності підтверджує факт застосування до неї фізичного насильства з боку ОСОБА_1 .
У сукупності ці докази утворюють систему взаємопов`язаних, послідовних і узгоджених фактичних даних, що переконливо вказують на вчинення адміністративного правопорушення. Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, ці відомості є належними та допустимими доказами.
Посилання апелянта на те, що його дії були спрямовані на уникнення конфлікту, а провокуючі дії мала місце з боку потерпілої, не підтверджуються об`єктивними доказами і спростовуються висновками суду першої інстанції, що ґрунтувалися на зібраних матеріалах. Суб`єктивна оцінка ситуації самим правопорушником не є достатньою для спростування встановленого факту застосування ним фізичного насильства.
Також суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що відсутні ознаки складу правопорушення у вигляді спричинення шкоди фізичному або психічному здоров`ю. Факт заподіяння шкоди фізичному здоров`ю та як наслідок заподіяння моральних страждань, утворюють склад адміністративного правопорушення. Наявність медичних документів, факту звернення потерпілої до поліції та медичної установи, а також її послідовні та логічні показання у сукупності свідчать про наявність складу адміністративного правопорушення.
Не заслуговують на увагу і доводи, що конфлікт відбувся не у сім`ї, а тому кваліфікація є невірною.
ОСОБА_1 є рідним братом потерпілої, яка проживає в квартирі разом з їх матір`ю, що і є приводом для їх зустрічей та конфліктів. Крім того, вони проживають в сусідніх квартирах.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування або зміни не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику строк на апеляційне оскарження постанови суду.
Апеляційну скаргу захисника Павлюк О.В. залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Ф.С. Шигірт