П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9186/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Свентух Віталій Михайлович 
Суддя-доповідач: Мацький Є.М. 
24 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мацького Є.М. 
суддів: Залімського І. Г.  Сушка О.О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та наказу протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мовмиги Олега Вадимовича до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , у якій просили суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 № 792 "Про результати проведення службового розслідування" у частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо формування та подальшого використання висновків, викладених в акті службового розслідування № 2722 та довідці від 23.01.2026 № 642/1900/ВП/М, у частині відображення щодо ОСОБА_1 відомостей про нібито притягнення до кримінальної відповідальності;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 , оформлені листом від 11.02.2026, у частині висновку про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 грн.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду суду від 22.06.2026 року позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, зокрема, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності інших причин пропуску такого строку.

24.06.2026 року на виконання вимог ухвали суду, позивачем подано заяву про усунення недоліків.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду представник позивача зазначив, що спір виник не у зв`язку із виданням наказу військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 року №792, а внаслідок використання у 2026 році його висновків, акта службового розслідування та інших документів як підстави для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 грн.

Також вказано, що позивач фактично отримав можливість ознайомитися із зазначеними документами лише після отримання відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.06.2026, а листом Територіального управління Державного бюро розслідувань від 28.05.2026 підтверджено відсутність у нього процесуального статусу у відповідному кримінальному провадженні.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - Мовмиги Олега Вадимовича до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 № 792 "Про результати проведення службового розслідування" у частині, що стосується ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції фактично визначив моментом початку перебігу строку звернення до суду дату прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 № 792 "Про результати проведення службового розслідування", при цьому суд не встановив і не зазначив, яким саме доказом підтверджується доведення цього наказу до відома позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 ч. 1 ст. 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 118 КАС України встановлено, що процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Тому в разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення “Голдер проти Великої Британії” від 21.02.1975 р., “Жоффр де ля Прадель проти Франції” від 16.12.1992 р.).

Виходячи з принципу змагальності в адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Відповідно до п. 3, 5, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з положеннями ч. 5 ст.122 КАС України, Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В ст. 97 «Дисциплінарного статуту Збройних сил України», зазначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Також, згідно зі ст. 98 статуту, під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2026 було витребувано у військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 наявні відомості щодо дати ознайомлення ОСОБА_1 з Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 №792 "Про результати проведення службового розслідування".

На виконання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2026 у справі №120/9186/26 військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 подали до суду пояснення. 

Так, заявою від 20.07.2026 військова частина НОМЕР_1 , яка видала наказ від 20.03.2023 №792, повідомила, що інформація щодо дати ознайомлення ОСОБА_1 із цим наказом відсутня, а пошук такої інформації у системі електронного документообігу позитивного результату не дав. 

Відповідно до пояснень військової частини НОМЕР_2 від 20.07.2026, наказ №792 до цієї частини не передавався, а про його існування військова частина НОМЕР_2 дізналася лише під час ознайомлення з матеріалами цієї судової справи. Таким чином, військова частина НОМЕР_2 , у якій позивач надалі проходив військову службу, не володіла наказом № 792, не отримувала його від військової частини НОМЕР_1 ні у складі особових документів, ні засобами електронного документообігу, відтак не доводила його до відома позивача.

Відтак, матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивача з наказом про результати проведення службового розслідування та притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а суд першої інстанції не вжив усіх, визначених законом, заходів та не встановив усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення зазначеного питання на стадії відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу через пропущення останнім строку звернення до суду.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції під час постановлення ухвали від 26.06.2026 порушено норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та наказу протиправними, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Мацький Є.М.
Судді | | | Залімський І. Г.    Сушко О.О.