Окнянський районний суд Одеської області 
Справа № 506/333/26
Провадження № 2/506/282/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

13.07.2026 року селище Окни

Окнянський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Чеботаренко О.Л. 
за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю. 
відповідача ОСОБА_1 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 85657,59 грн., 

В С Т А Н О В И В:

20.04.2026 року вказана позовна заява надійшла до суду через систему «Електронний суд».
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 09.09.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір №929560770 у формі електронного документа з використанням електронного підпису на суму 10900 грн.
Зокрема, відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт Товариства – www.moneyveo.ua, зареєструвалася на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подала заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказала свої персональні дані, пройшла належну перевірку (верифікацію), ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів, які є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України та невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV53С2K. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачу кредит у сумі 10900 грн, шляхом перерахування через банк-провайдер. В подальшому відповідач збільшила суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 16900 грн. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 85657,59 грн, з них: 16899,72 грн – заборгованість за тілом кредиту; 68757,87 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказані в Реєстрі боржників. У подальшому до вказаного Договору факторингу укладалися Додаткові угоди, в тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Згідно Реєстру прав вимоги №207 від 13.12.2022 року, право вимоги за кредитним договором щодо відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».
Крім того, 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступає ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказані в Реєстрі боржників. Згідно Реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року до вказаного Договору факторингу, право вимоги за кредитним договором щодо відповідача перейшло до ТОВ « ФК Онлайн Фінанс».
Крім того, 15.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу №15/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором №929560770. Відповідно Реєстру Боржників б/н від 15.07.2025 року за Договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 85657,59 грн. 
Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 85657,59 грн, а також судові витрати: 2662,40 грн судового збору та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 08.05.2026 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від АТ КБ «Приватбанк».
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує /а.с.2-9/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.
Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, підтвердивши, що вона дійсно укладала кредитний договір та отримувала кредитні кошти. Вона визнає позов в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту. Щодо відсотків за користування кредитом, то, на її думку, їх розмір завеликий, у зв`язку з чим вона просила їх зменшити. Крім того, відповідач просила розстрочити виконання рішення.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. 
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 
Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
У ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). 
Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. 
За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Як вбачається з положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). 
Частиною 1 ст.204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Згідно з розділом 4 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – Правила) /а.с.18-20/, надання фінансових послуг клієнтам здійснюється кредитодавцем за допомогою використання дистанційних каналів шляхом укладення відповідного електронного договору (п.4.1 Правил).
09.09.2022 року відповідач заповнила необхідні дані про себе, після чого з особистого кабінету Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заповнила та відправила заявку про отримання грошових коштів в кредит в сумі 10900 грн, строком на 30 днів на картку 5168-74хх-хххх-6103. Після цього було сформовано та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронний договір про надання кредиту /а.с.21-24, 25, 26, 32/.
Таким чином, 09.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено Договір кредитної лінії №929560770 в електронному вигляді, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 16900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до них та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.п.2.1 Договору) /зворот а.с.27-а.с.23/.
При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання (п.11.1 Договору).
Згідно з п.2.3 Договору, кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 10900 грн одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 09.10.2022 року.
Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту за всіма наданими Траншами, що отримані Позичальником протягом всього строку дії Договору (п.2.5 Договору).
Згідно з п.3.1 Договору, Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п.3.2 Договору.
При цьому, Сторони погодили, що встановлений в п.3.1 Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах, описаний в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 – (X – Y), де: Z – кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; X – поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y – дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому, Сторони узгоджують, що у випадку, якщо дата ініціації продовження дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця) після дня закінчення дисконтного періоду, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів (п.3.2 Договору).
Для здійснення першої пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані проценти за перші 30 днів Дисконтного періоду у розмірі 2092,80 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет (п.3.3 Договору). 
Продовження Дисконтного періоду не призводить до зміни істотних умов Договору в бік погіршення для Позичальника. Всі істотні умови, які застосовуються протягом строку дії цього Договору зазначені в цьому Договорі в момент його укладення. Оскільки Пролонгація не є зміною істотних умов Договору, зокрема строку дії договору, то вона не потребує укладення додаткових угод до Договору, в тому числі Пролонгація не потребує застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ініціювання Позичальником Пролонгації є конклюдентною дією, спрямованою на застосування тих чи інших передбачених цим Договором умов користування кредитом без зміни строку дії Договору (п.3.4 Договору).
Порядок надання кредиту встановлений розділом 5 Договору, зокрема, згідно з п.5.1 Договору, за вибором позичальника кожен окремий Транш за цим Договором може надаватися позичальнику шляхом переказу коштів, який за вибором позичальника може бути завершено в один із наступних способів: 
- шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника відкритий банком Позичальнику, за умови що для ініціювання переказу використані реквізити Платіжної картки 5168-74XX-XXXX-6103, що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором. За затримку перерахування коштів, що спричинена діями третіх осіб, Кредитодавець відповідальності не несе;
- шляхом видачі готівкових коштів у відділенні небанківської фінансової установи чи банку, які мають право надавати послуги з переказу коштів. Позичальник самостійно обирає відділення фінансової установи чи банку, в якому бажає отримати Кредит, з числа тих що доступні для отримання грошового переказу. Позичальник може отримати Кредит протягом 10 (десяти) календарних днів від дати укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу таким способом. В такому разі обчислення строку надання Кредиту та нарахування процентів за користування починається з дати отримання грошового переказу Позичальником. Не отримання грошового переказу Позичальником, протягом вказаного вище строку, є відмовою Позичальника від отримання Кредиту та скасовує обов`язок виконання Кредитодавцем відповідних зобов`язань за Договором.
Факт виконання Кредитодавцем свого обов`язку щодо надання відповідачу кредиту підтверджується платіжними дорученнями про перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ОСОБА_2 для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 хх-хххх-6103 коштів на загальну суму 16900 грн, з призначенням платежу: «Переказ коштів згідно договору №929560770 від 09.09.2022 року, ОСОБА_2 , код НОМЕР_2 ), а саме:
- від 09.09.2022 року про перерахування 10900 грн;
- від 15.09.2022 року про перерахування 300 грн;
- від 15.09.2022 року про перерахування 1000 грн;
- від 16.09.2022 року про перерахування 1000 грн;
- від 16.09.2022 року про перерахування 950 грн;
- від 17.09.2022 року про перерахування 1100 грн;
- від 20.09.2022 року про перерахування 1650 грн /а.с.36, 37/.
Крім того, за інформацією, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «Приватбанк», на ім`я ОСОБА_2 в банку емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 . На вказаний картковий рахунок у період з 09.09.2022 року по 14.09.2022 року було зарахування коштів, а саме: 09.09.2022 року – 10900 грн; 15.09.2022 року – 1000 грн та 300 грн, 16.09.2022 року – 950 грн та 1000 грн, 17.09.2022 року – 1100 грн, 20.09.2022 року – 1650 грн /а.с.120-121/.
При цьому, факт укладення кредитного договору та факт отримання кредитних коштів відповідач не заперечує.
Згідно з п.9.2.2.1, 9.2.2.5 Договору, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки, передбачені договором; вчасно повідомляти про зміну своїх даних; щоденно заходити до Особистого кабінету з метою ознайомлення зі станом поточної заборгованості чи іншою інформацією, яка стосується цього договору.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» /а.с.42/, відповідач не виконала свої зобов`язання за договором, здійснила лише один платіж на погашення заборгованості, а саме 07.10.2022 року в сумі 2719 грн, після чого не здійснила жодного платежу. Виходячи з зазначеного розрахунку заборгованості, станом на 13.12.2022 року розмір заборгованості відповідача склав 44541,57 грн, з них: 16899,72 грн – заборгованість за тілом кредиту, 27461,85 грн – заборгованість за відсотками.
Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
П.1 ч.1 ст.512, ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказані в Реєстрі боржників. Строк дії вказаного договору – до 28.11.2019 року /а.с.45-47/. 
Крім того, 28.11.2019 току ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії вказаного договору продовжено до 31.12.2020 року /зворот а.с.47/. 
Крім того, 31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою продовжено строк дії Договору факторингу до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, однак його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та номер як №28/1118-01 /а.с.48-50/.
Крім того, 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, якою продовжено строк дії Договору факторингу до 31.12.2022 року. Інші умови залишились без змін, відповідно до Договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року, також 31.12.2022 року – Додаткову угоду №31, якою строк дії Договору факторингу продовжено до 31.12.2023 року, а 31.12.2023 року – Додаткову угоду №32, якою строк дії Договору факторингу продовжено до 31.12.2024 року /зворот а.с.50 – а.с.51/.
За умовами вказаного договору факторингу, згідно з Реєстром прав вимоги №207 від 13.12.2022 року, право вимоги за кредитним договором №929560770 від 09.09.2022 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем перейшло до ТОВ «ФК «Таліон плюс» /а.с.52-53, 54, 55/.
Крім того, 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступає ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказані в Реєстрі боржників. /а.с.56-58, 61/.
За умовами вказаного договору факторингу, згідно Реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року, право вимоги за кредитним договором №929560770 від 09.09.2022 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» /а.с.59-60/. 
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Таліон Плюс» станом на 05.03.2023 року, відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості та, на думку ТОВ «Таліон Плюс», розмір заборгованості відповідача за кредитним договором склав 85657,59 грн, з них: 16899,72 грн – заборгованість за тілом кредиту, 68757,87 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом /а.с.43/.
15.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу №15/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором №929560770 від 09.09.2022 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем /а.с.62-64, 65-66, 67, 68-70/. 
Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 року від ТОВ «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 85657,59 грн /а.с.65-66/.
04.12.2025 року позивачем на адресу відповідача було надіслано досудову вимогу щодо погашення заборгованості /а.с.79, 80/.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п.9.2.2 кредитного договору, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором.
При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений договором.
Згідно виписки з особового рахунку, складеною позивачем, станом на 26.12.2025 року заборгованість відповідачем не погашена та, на думку позивача, становить 85657,59 грн, з них: 16899,72 грн – заборгованість за тілом кредиту, 68757,87 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом /а.с.44/.
На підтвердження свого майнового стану відповідачем до матеріалів справи долучено акт обстеження матеріально-побутових умов від 01.06.2026 року, довідку про склад сім`ї, копії свідоцтв про народження дітей, копію посвідчення матері в багатодітній сім`ї, згідно з якими відповідач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також довідку про те, що відповідач не працює /а.с.104-105, 106, 107, 109-111, 112, 113-115/.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач, як новий кредитор за кредитним договором, набув право вимоги до відповідача, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а тому позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню.
Що стосується відсотків за користування кредитом, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно з п.8.1 Договору, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за користування Кредитом, Договором не передбачено.
Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче (п.8.2 Договору).
Відповідно до п.8.3 Договору, За умови якщо Позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості Кредиту за Договором на умовах пункту 8.5. Договору, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за весь строк Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку Кредиту що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (далі – Базова процентна ставка).
Зобов`язання по сплаті процентів за користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (п.8.4 Договору).
Згідно з п.8.5 Договору, загальні витрати за Кредитом та загальна вартість Кредиту може бути змінена в сторону зменшення, в порівнянні з описаним в п. 8.3 та. п. 8.12. Договору, при умові виконання Позичальником однієї з описаних в п.8.5.1. та 8.5.2. умов.
П.8.5.1 передбачено, що Якщо Позичальник здійснить дострокове повернення всієї суми отриманого Кредиту до закінчення строку Дисконтного періоду, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування Кредитом будуть визначатися за процентною ставкою 233,60 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,64 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі – Дисконтна процентна ставка).
Якщо Позичальник вчинить описані в п.3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів та здійснить повернення всієї суми отриманого Кредиту до закінчення строку Дисконтного періоду (з урахуванням всіх Пролонгацій), то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом за період від дати видачі Кредиту до 09.10.2022 р. (включно) будуть визначається на умовах п. 8.5.1. Договору за Дисконтною процентною ставкою, а з наступного дня після 09.10.2022 р. за ставкою 665,75 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,82 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі – Індивідуальна процента ставка). У разі здійснення Починальником двох та більше Пролонгацій Кредитодавець може зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодах Пролонгації. Про порядок надання додаткових знижок і про їх розмір Позичальник інформується в Особистому кабінеті (п.8.5.2 Договору).
Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
При цьому, згідно з абзацом 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Тому, виходячи із аналізу абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, після спливу визначеного договором строку кредитування, у разі відсутності іншої домовленості сторін, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється.
Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у пунктах 53-55.
Згідно з п.7.1 Договору, на момент укладення цього Договору, Сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування – 09.10.2022 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником.
Таким чином, за умовами кредитного договору, строк кредитування відповідає строку дисконтного періоду кредитування.
При цьому, з огляду на розрахунок заборгованості, складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» /а.с.42/, враховуючи, що відповідач здійснила протягом дисконтного періоду (у період з 09.09.2022 року по 09.10.2022 року) оплату всіх фактично нарахованих процентів, здійснивши платіж 07.10.2022 року в сумі 2719 грн (з яких 0,28 грн зараховано в якості погашення частини тіла кредиту та 2718,72 грн зараховано в якості погашення частини відсотків за користування кредитом), то строк дисконтного періоду продовжено в порядку, передбаченому п.3.2 Договору на 28 днів (28 = 30 – (09.10.2022 року - 07.10.2022 року), тобто до 06.11.2022 року. При цьому, відсотки за користування кредитом на період продовження строку кредитування мали розраховуватись за ставкою 1,82% на день. В подальшому відповідачем жодного платежу здійснено не було та строк дисконтного періоду не продовжувався.
Таким чином, строк кредитування, у урахуванням продовження строку дисконтного періоду, закінчився 06.11.2022 року.
Аналогічні відомості щодо кількості днів продовженого строку кредитування - 28, кінцевої дати оплати – 06.11.2022 року, та розміру процентної ставки, яка застосовується на період продовженого строку кредитування – 1,82% в день міститься долученій до матеріалів справи Довідці «щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в розділі «Вчинення дій, з метою продовження Дисконтного періоду» /а.с.25/.
Таким чином, разом із закінченням строку кредитування припинилось право кредитодавця нараховувати відсотки за користування кредитом, однак, як вбачається з розрахунків заборгованості, нарахування відсотків ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснювалось до 13.12.2022 року, а в подальшому ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» - до 05.03.2023 року. Тому суд вважає, що починаючи з 07.11.2022 року відсотки було нараховано без відповідних правових підстав, у зв`язку з чим, відсотки за користування кредитом, які були нараховані починаючи з 07.11.2022 року не підлягають стягненню з відповідача.
Станом на 06.11.2022 року, розмір заборгованості відповідача складав 25728 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 16899,72 грн та 8828,28 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом /а.с.42/.
З урахуванням зазначеного, позов в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягає частковому задоволенню в сумі 8828,28 грн.
Отже, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача складає 25728 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 16899,72 грн та 8828,28 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом. 
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так як позов задоволено частково (на 30,03%), то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 799,52 грн (2662,40 грн *30,03%)
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 
У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У пункті 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East / West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.
Клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило.
Судом встановлено, що 20.08.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери», в особі керуючого бюро – адвоката Соломка О.В., укладено Договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01, за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором /а.с.81, 84/.
Згідно з п.3.3 вказаного договору, гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору (Додаток №1 до договору). 
Згідно з Додатковою Угодою №25771159930 до Договору про надання правничої допомоги, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №929560770 від 09.09.2022 року, за яким боржником є ОСОБА_1 /а.с.82/.
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг, Адвокатським бюро на виконання Договору про надання правничої допомоги надано послуги на загальну суму 7000 грн, з них: 5000 грн – складання позовної заяви (2 години), 1000 грн – вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (2 години), 500 грн – підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором на рахунок боржника (1 година), 500 грн – підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок боржника (1 година) /а.с.83/.
Вартість наданих послуг відповідає вартості послуг, визначених у Протоколі погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги /зворот а.с.81/.
При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Така правова позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду (у справах №922/445/19; № 923/560/17; № 329/766/18; № /78/1522/18).
Вищевказані витрати на правову допомогу, суд визнає судовими витратами на професійну правничу допомогу, які були необхідними для забезпечення розгляду вказаної справи, а також співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значенням справи для сторони, а тому вказані витрати підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, матеріалами справи доведено розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.
Так як позов задоволено частково (на 30,03%), то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2102,10 грн (7000 грн х 30,03%).
Таким чином, загальний розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача складає: 2901,62 грн, з них: судові витрати по сплаті судового збору – 799,52 грн, судові витрати на професійну правничу допомогу – 2102,10 грн.
Що стосується розстрочення виконання судового рішення, то відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Заява про розстрочення виконання рішення від відповідача до суду не надходила та позивачу, як учаснику справи, відповідачем не надсилалась. Тому підстав для вирішення питання щодо розстрочення виконання рішення немає.
При цьому, відповідачу слід роз`яснити її право на звернення до суду з заявою про розстрочення виконання рішення суду в порядку, передбаченому ст.435 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (місцезнаходження: 02094, м.Київ, вул.Поправки Юрія, буд.6, код ЄДРПОУ 42986956, рахунок НОМЕР_4 в АТ «Універсал Банк», МФО 322001) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 85657,59 грн задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Договором кредитної лінії №929560770 від 09.09.2022 року в сумі 25728 грн (з них: заборгованість за тілом кредиту – 16899,72 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8828,28 грн). 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати в сумі 2901,62 грн (з них: судові витрати по сплаті судового збору – 799,52 грн, судові витрати на професійну правничу допомогу – 2102,10 грн). 
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Окнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя	О. Л. Чеботаренко