Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 

Справа №377/863/26 
Провадження №2/377/697/26 

11 вересня 2026 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Косєй Катерина Віталіївна, до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла позовна заява, в якій позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Косєй Катерина Віталіївна, просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 грудня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2782.
Позивач в обґрунтування позову зазначила, що 29 грудня 2011 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №2782. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час, офіційно зареєстрований шлюб між сторонами має формальний характер. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові, довіри та поваги один до одного. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, тому подружні відносини між позивачем та відповідачем припинилися. Сторони не проживають разом як подружжя з березня 2026 року, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача. 
Ухвалою судді від 04 серпня 2026 року після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 11 вересня 2026 року.
Позивач ОСОБА_1 та її представник- адвокат Косєй Катерина Віталіївна у призначене судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце якого повідомлені належним чином. Представник позивача- адвокат Косєй К.В. через систему «Еелектронний суд» подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. 
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у призначене судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву від 08.09.2026 про визнання позову та просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. 
З матеріалів справи суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 29 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, копію якого долучено до матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 29 грудня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 29 грудня 2011 року зроблено відповідний  актовий запис № 2782. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка – ОСОБА_6 , дружини – ОСОБА_6 (а.с.11). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області 20 червня 2012 року складено відповідний актовий запис за №132 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , копію якого долучено до матеріалів справи, де його батьком зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 ( а.с. 12).
ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_4 , про що Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) 07 липня 2020 року складено відповідний актовий запис за №46 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , копія якого додана до позовної заяви, де його батьком зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 ( а.с.11. зв. ст.). 
Відповідно до витягу з реєстру Славутицької міської територіальної громади №2026/011637313 від 12.07.2026 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 02.12.2025 ( а.с. 9, зв. стор.)
Відповідач  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 20.01.2004 по теперішній час, що підтверджується інформацією №15-08 /1578 від 24.07.2026 Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, яка надійшла до суду на запит в порядку частини шостої статті 187 ЦПК України (а.с. 18). 
Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.
Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що подружні відносини з відповідачем не склались через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати довіри та поваги один до одного, тому сторони з березня 2026 року проживають окремо. 
Суд встановив, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.
У позовній заяві вказано, що спір з приводу майна, набутого за час перебування у шлюбі, яке належить позивачу з відповідачем на праві спільної сумісної власності, та спір з приводу визначення місця проживання спільних неповнолітніх дітей на момент звернення з цим позовом відсутній.
Зазначені обставини відповідач не заперечував. 
Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивач не просила відновити їй дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу їй необхідно залишити прізвище ОСОБА_6 . 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №8421-5562-7842-7065 позивач за подання позовної заяви через систему «Електронний суд» сплатила судовий збір в сумі 1 064,96 грн, яка зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України ( а.с.1,2). 
За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 532,48 грн, сплаченого при поданні позову, інша частина судового збору в розмірі 532,48 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Проте, оскільки у позовній заяві позивач просила судові витрати на плату судового збору залишити за нею, то, виходячи з положень частин першої, другої статті 13 ЦПК України, судовий збір у розмірі 532,48 грн з відповідача на користь позивача не стягується. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 206, 258, 263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29 грудня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №2782. 
Головному управлінню Державної казначейської служби України у Київській області повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 532 гривні 48 копійок, сплачений за подання позовної заяви згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №8421-5562-7842-7065, яка зберігається в матеріалах цивільної справи №377/863/26, провадження №2/377/697/26.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання:  АДРЕСА_2 .
Повне рішення суду складено 11 вересня 2026 року.
Суддя  Н. С. Бабич