| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/46191/24 Суддя (судді) першої інстанції: Марич Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді: Беспалов О.О.,
Ключкович В.Ю.,
при секретарі судового засідання: Андрейченко К.Е.,
за участю учасників судового процесу:
від позивача: не з`явився;
від відповідача (апелянта): Федоряко І.М.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Гідромеханізація." до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Гідромеханізація." звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 29 серпня 2024 року № 974620410. Позов обґрунтовано тим, що контролюючий орган визначив базу оподаткування за нормативною грошовою оцінкою, не затвердженою у встановленому законом порядку, тоді як позивач обчислив орендну плату за березень 2024 року від нормативної грошової оцінки, визначеної довідками від 16 лютого 2016 року № Ю-20353/2016 та № Ю-20354/2016 за рішенням Київської міської ради від 03 липня 2014 року № 23/23.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2024 року № 974620410. 
Рішення мотивоване тим, що затверджену рішенням Київської міської ради від 08 липня 2021 року № 1589/1630 технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Києва станом на спірний період не застосовано, використана контролюючим органом нормативна грошова оцінка від 22 жовтня 2020 року є непідтвердженою, а акт перевірки не містить реквізитів витягу з Державного земельного кадастру та інших документів, які підтверджують відповідний розмір оцінки.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково: присуджено 10 000,00 грн із заявлених 80 000,00 грн, у задоволенні іншої частини заяви відмовлено з мотивів неспівмірності заявленого розміру складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.
В апеляційній скарзі на рішення від 13 серпня 2025 року Головне управління ДПС у м. Києві просить це рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. 
На обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що нормативна грошова оцінка земель підлягає регулярному оновленню та індексації, а витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку відображає відомості, актуальні на момент його видачі, та не є незмінним у подальшому, у зв`язку з чим землекористувач зобов`язаний отримувати оновлений витяг про нормативну грошову оцінку станом на 01 січня відповідного року, а висновок суду першої інстанції про відсутність такого обов`язку є необґрунтованим. Апелянт посилається на затвердження рішенням Київської міської ради від 13 травня 2021 року нової нормативної грошової оцінки земель міста Києва із встановленням середньої базової вартості одного квадратного метра землі у розмірі 1 617,36 грн та введенням її в дію з 01 січня 2022 року, а також зазначає, що рішення Київської міської ради від 03 липня 2014 року № 23/23 втратило чинність, у зв`язку з чим довідки, видані у 2016 році, не могли застосовуватися у спірному періоді. Крім того, апелянт вказує, що за відсутності у відомостях Державного земельного кадастру коду Класифікації видів цільового призначення земель щодо земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:283:0033 підлягав застосуванню коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки, зі значенням 2,0, а з 17 липня 2018 року - 3,0. Водночас апелянт зазначає, що відповідальність за правильність показників, використаних при формуванні витягу, покладається на орган, який його формує, тоді як обов`язок забезпечувати повноту та достовірність відомостей Державного земельного кадастру - на землекористувача.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року та на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Гідромеханізація." до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні, продовживши строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
18 серпня 2026 року представник апелянта, беручи участь у судовому засіданні, підтримав викладену ним правову позицію. Просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Інші сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що не заважає розгляду справи за наявною явкою.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів встановила такі обставини. Між Київською міською радою та Акціонерним товариством "Гідромеханізація." укладено договори оренди земельних ділянок у мікрорайоні Бортничі Дарницького району міста Києва з кадастровими номерами 8000000000:90:283:0031 площею 2,9791 га та 8000000000:90:283:0033 площею 81,3223 га; річна орендна плата за обома договорами становить 3 відсотки нормативної грошової оцінки. Довідкою від 16 лютого 2016 року № Ю-20353/2016 нормативну грошову оцінку ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:283:0031 визначено у розмірі 12 298 508,38 грн, довідкою від 16 лютого 2016 року № Ю-20354/2016 нормативну грошову оцінку ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:283:0033 - у розмірі 200 559 191,73 грн; обидві довідки складено за результатами розрахунку відповідно до рішення Київської міської ради "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва" від 03 липня 2014 року № 23/23.
22 квітня 2024 року позивач подав звітну податкову декларацію з плати за землю за березень 2024 року, реєстраційний № 9101416135, визначивши суму 749 964,90 грн, з яких 706 634,23 грн за ділянкою 8000000000:90:283:0033 і 43 330,67 грн за ділянкою 8000000000:90:283:0031, обчислені від нормативної грошової оцінки за вказаними довідками з урахуванням кумулятивних коефіцієнтів індексації.
21 травня 2024 року відповідач провів камеральну перевірку цієї декларації і склав акт № 49753/Ж5/26-15-04-10-03/04628646. В акті зазначено, що згідно з даними інформаційної системи Державного земельного кадастру нормативна грошова оцінка ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:283:0033 від 22 жовтня 2020 року складає 972 268 648,87 грн, а інформація щодо нормативної грошової оцінки ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:283:0031 в інформаційній системі Державного земельного кадастру не обліковується. Виходячи з цих величин, відповідач обчислив щомісячну суму 3 274 936,16 грн і встановив заниження податкового зобов`язання на 2 524 971,26 грн. Реквізитів витягу з Державного земельного кадастру, як і реквізитів рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено нормативну грошову оцінку станом на 22 жовтня 2020 року, акт перевірки не містить.
04 червня 2024 року позивач подав заперечення на акт перевірки № 02-05/24-1, які відповідач листом від 20 червня 2024 року № 11565/І/26-15-04-10-08 залишив без задоволення. 21 червня 2024 року відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 583830410 на 3 787 456,89 грн, з яких 2 524 971,26 грн за податковим зобов`язанням і 1 262 485,63 грн за штрафними санкціями. Рішенням Державної податкової служби України від 28 серпня 2024 року № 26166/6/99-00-06-03-02-06 це податкове повідомлення-рішення скасовано в частині штрафу 1 009 988,50 грн, оскільки умисність діянь матеріалами камеральної перевірки не доведена, в іншій частині залишено без змін. 29 серпня 2024 року відповідач прийняв спірне податкове повідомлення-рішення № 974620410 на 2 777 468,39 грн, з яких 2 524 971,26 грн за податковим зобов`язанням і 252 497,13 грн за штрафними санкціями.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, колегія суддів дійшла таких висновків.
Спір зводиться до одного питання: яка нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:283:0033 підлягала застосуванню при обчисленні орендної плати за березень 2024 року.
Згідно з абзацом першим пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України "підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки". 
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 цього Кодексу "для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок". 
За підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є "нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом".
Підставою для проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (стаття 15 Закону України "Про оцінку земель"), а за статтею 23 цього Закону "технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою".
Момент, з якого затверджена радою оцінка починає застосовуватися, визначений пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України: "Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом".
Рішенням Київської міської ради від 08 липня 2021 року № 1589/1630 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Києва; пунктом 3 цього рішення визнано такими, що втратили чинність, рішення Київської міської ради від 03 липня 2014 року № 23/23 і від 10 березня 2016 року № 217/217 з моменту застосування нормативної грошової оцінки, затвердженої пунктом 1 того самого рішення; пунктом 5 визначено, що рішення застосовується з 01 січня 2023 року. 
Рішеннями Київської міської ради № 5829/5870 і № 7522/7563 пункт 5 викладено в новій редакції, за якою рішення набирає чинності та застосовується з 01 січня року, наступного після припинення або скасування воєнного стану. Воєнний стан в Україні у березні 2024 року не був ані припинений, ані скасований.
А отже, у спірному періоді нова нормативна грошова оцінка земель міста Києва не застосовувалася, а рішення Київської міської ради від 03 липня 2014 року № 23/23 чинності не втратило, оскільки момент, з яким пункт 3 рішення № 1589/1630 пов`язує втрату ним чинності, не настав. Довід апеляційної скарги про недійсність довідок 2016 року спростовується текстом того самого рішення, на яке посилається апелянт.
Довід про затвердження нової нормативної грошової оцінки рішенням Київської міської ради від 13 травня 2021 року документальної опори не має: відповідач не подав такого рішення ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції. Цей довід до того ж не узгоджується з іншим доводом тієї самої скарги, якою апелянт посилається на рішення № 1589/1630, що відтерміновує застосування нової оцінки.
Довід про обов`язок землекористувача щорічно отримувати оновлений витяг спростовується прямою нормою. Абзац другий пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України встановлює: "При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі". Іншої періодичності подання довідки закон не передбачає, а нової нормативної грошової оцінки, застосовної у березні 2024 року, затверджено не було. У постанові від 25 лютого 2026 року у справі № 826/14306/17 Верховний Суд зазначив: "Відповідач не є суб`єктом проведення та розрахунку нормативної грошової оцінки і має право враховувати тільки ті коефіцієнти, які розраховані в затвердженій міською радою технічній документації, враховуючи при цьому оціночний квартал та зону, в яких розташована земельна ділянка та її цільове призначення згідно з даними Державного земельного кадастру".
Доводи апелянта про інформаційну природу витягу і про те, що дата його формування правового значення не має, є правильними. У постанові від 10 серпня 2023 року у справі № 160/1998/19 Верховний Суд зазначив: "не мають значення дата формування Витягу про НГО або складання іншого документа уповноваженим органом щодо розміру НГО станом на момент виникнення податкового зобов`язання". Проте ці доводи результату спору не змінюють, оскільки предметом розбіжностей є не форма і не дата документа, а те, за якою технічною документацією обчислена величина оцінки підлягала застосуванню. Об`єктивно існуючою у березні 2024 року була величина, обчислена за рішенням Київської міської ради від 03 липня 2014 року № 23/23. Величину 972 268 648,87 грн відповідач не пов`язав із жодним рішенням органу місцевого самоврядування і не підтвердив жодним документом Державного земельного кадастру. Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України "в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача"; цей обов`язок відповідач не виконав.
Довід про застосування коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки із значенням "2,0" або "3,0" не відповідає змісту акта перевірки. За таблицею 1 акта відповідач помножив величину 972 268 648,87 грн лише на коефіцієнти індексації 1,1, 1,15 і 1,051 та поділив результат на площу 813 223 кв. м; коефіцієнта функціонального використання він не застосовував і про його значення в акті не зазначав. У постанові від 25 лютого 2026 року у справі № 826/14306/17 Верховний Суд зазначив: "За умови відсутності законодавчо встановленої вимоги щодо заміни кодів цільового призначення, відсутності встановленого законодавством обов`язку землевласника та землекористувача (орендаря), порядку та строків здійснення заміни тощо, відсутні правові підстави для застосування до земельних ділянок, які орендуються позивачем, Кф із значенням " 2" або " 3"".
Довід про те, що відповідальність за правильність показників при формуванні витягу несе орган, який його формує, а землекористувач зацікавлений у повноті відомостей Державного земельного кадастру, наслідків для цього спору не має: жодного показника довідок від 16 лютого 2016 року відповідач не спростовував і на дефект відомостей Державного земельного кадастру щодо ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:283:0033 не посилався.
Колегія суддів окремо зазначає, що позиція контролюючого органу є внутрішньо суперечливою в межах одного акта перевірки: для ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:283:0031 відповідач прийняв ту саму нормативну грошову оцінку 12 298 508,38 грн, що і платник, тобто визначену довідкою 2016 року, водночас відмовивши довідці 2016 року в такій самій якості щодо ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:283:0033. Такий підхід не узгоджується з підпунктом 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, за яким податкове законодавство ґрунтується на принципі рівності усіх платників перед законом, та з підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Кодексу, який закріплює "презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу".
Висновки акта не забезпечені і перевірюваним розрахунком. У постанові від 17 листопада 2021 року у справі № 1.380.2019.000795 Верховний Суд зазначив: "об`єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом". Акт від 21 травня 2024 року не містить ані реквізитів джерела, з якого взято величину 972 268 648,87 грн, ані складових формули, за якою її обчислено, що позбавляє платника і суд можливості перевірити донараховану суму.
Таким чином, збільшення грошового зобов`язання з орендної плати на 2 524 971,26 грн здійснено за базою оподаткування, яка у березні 2024 року не підлягала застосуванню і не підтверджена доказами, а штрафна санкція 252 497,13 грн, нарахована за пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, є похідною від цього нарахування і поділяє його долю. Права позивача порушено прийняттям податкового повідомлення-рішення від 29 серпня 2024 року № 974620410, і суд першої інстанції правильно визнав його протиправним та скасував. Окремі неточності мотивувальної частини рішення суду першої інстанції на правильність вирішення спору по суті не вплинули.
Підсумовуючи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та повному з`ясуванні обставин справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, фактично повторюючи мотиви скасованого рішення про відмову.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(повний текст постанови суду виготовлено 21 серпня 2026 року)