КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№33/824/2765/2026

П О С Т А Н О В А 

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року місто Київ
справа №752/22831/25

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року скасувати, а провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Вказував, що під час повітряної тривоги, виконання вимоги поліцейського для ОСОБА_1 супроводжувалося ризиком небезпеки для свого життя і здоров`я. Останнім було повідомлено інспектора поліції, що огляд на стан алкогольного сп`яніння буде пройдено після закінчення повітряної тривоги, але дані слова інспектором поліції були проігноровані.
Зазначав, що відеозапис працівника поліції не містить запису на якому ОСОБА_1 були роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП всупереч вказаній нормі, під час зачитування протоколу.
В графі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №438251 від 30 серпня 2025 року де роз`яснюються права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП підпис ОСОБА_1 також відсутній.
Тобто, фактично в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що при складанні адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 були роз`ясненні права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу, що є порушенням його конституційних прав та права на захист. 
Посилався на те, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». 
Вказував, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у тому числі, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був проведений у відповідності до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Також особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року.
Посилався на те, що постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року його представник отримав в підсистемі «Електронний Суд» 04 березня 2026 року, що підтверджується інформацією про отримання.
В судове засідання апеляційного суду призначене на 09 липня 2026 року о 13.15 год. особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Стащук В.А. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, про причини неявки не повідомляли.
А відтак суд апеляційної інстанції вважає неявку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Стащука В.А. такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова ухвалена 10 лютого 2026 року. 
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  вказує, що оскаржувана постанова надійшла його представнику через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» 04 березня 2026 року, на підтвердження чого надав копію картки руху документу (а.с.34).
Апеляційна скарга особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 була подана до суду 14 березня 2026 року.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 2.9 а) ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено, що до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №438251, 30 серпня 2025 року о 02:25 год. в місті Києві по вулиці Васильківська, 34, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом КІА CEE'D д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у визначеному законом порядку за згодою водія на місці зупинки за допомогою приладу Drager 6820 ARHК-0556. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння - 1,28 % проміле. Чим порушив п.2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 30 серпня 2025 року серії ЕПР1 №438251;
даними проведеного тесту №4838 від 30 серпня 2025 року за допомогою приладу DRAGER ALCOTEST 6820, за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 1,28 %, який був підписаний останнім;
актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного заступником командира роти №1 батальйону №4 полку №1 УПП ДПП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Коморним В.П., який містить підпис  ОСОБА_1 про те, що останній погодився з результатами огляду;
розпискою від 30 серпня 2025 року згідно з якою  ОСОБА_1 , підтверджує факт залишення на зберігання транспортного засобу КІА CEE'D д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 34 та зобов`язується не керувати вказаним транспортним засобом протягом 24 год.;
постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5603669 від 30 серпня 2025 року, відповідно до якої  ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом КІА CEE'D д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 і зі смуги, яка дозволяє рух прямо здійснив розворот, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП; 
відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції №472003, №472029.
Доводи апеляційної скарги про те, що під час повітряної тривоги виконання вимоги поліцейського для ОСОБА_1 супроводжувалося ризиком небезпеки для його життя і здоров`я, а також про те, що останнім було повідомлено інспектора поліції, що огляд на стан алкогольного сп`яніння буде пройдено після закінчення повітряної тривоги, але дані слова інспектором поліції були проігноровані є непереконливими, оскільки як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 зазначив, що він був на дні народженні та їде з Троєщини (лівий берег) додому, щоб піти в укриття (на станції метро Васильківська, правий берег) задля своєї собаки, оскільки його пес дуже боїться (02:23:36). Вказані доводи сприймаються судом як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не містить запису на якому ОСОБА_1 були роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП всупереч вказаній нормі, під час зачитування протоколу, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівником поліції було ознайомлено ОСОБА_1 із складеним адміністративним протоколом та роз`яснено останньому його процесуальні права та обов`язки про що свідчить підпис останнього в протоколі (03:00:03).
Доводи апеляційної скарги про те, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №438251від 30 серпня 2025року складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та містить усі необхідні реквізити, передбачені законом, відображає суть виявленого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також відомості про роз`яснення їй процесуальних прав. Будь-які істотні порушення процедури його складання відсутні.
Докази, які містяться в матеріалах справи відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності є достатніми та переконливими для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 а)ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1  п.2.9 а) ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.