БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.07.2026
Справа № 497/1766/26
Провадження № 2-о/497/95/26
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року            м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання – Мунтянової В.Р.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 звернувся до суду із цією заявою і просить постановити рішення, яким встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який помер у березні 2024 року в смт. Кіровськ Луганської області (тимчасово окупована територія України).
Свою заяву мотивує тим, що 11.09.2020 р. ОСОБА_3  посвідчив у Василівськіи? сільськіи? раді Болградського раи?ону Одеськоі? області заповіт (зареєстрований в реєстрі за №52, витяг зі Спадкового реєстру №61710619 від 17.09.2020), яким заповів належну и?ому земельну частку (паи?) серіі? ОД №0096621 розміром 3,204 умовних кадастрових гектарів ОСОБА_4 . 
Відповідно до тексту заповіту місце проживання ОСОБА_3 зазначив: АДРЕСА_1 . 
Того ж дня, 11.09.2020 та раніше (24.10.2019) ОСОБА_3 також були оформлені довіреності на ім`я ОСОБА_5 щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою та представництва інтересів у відповідних органах. 
Відповідно до тексту вказаних довіреностеи? місце проживання ОСОБА_3 зазначив: АДРЕСА_1 . Це є останніми задокументованими волевиявленнями заповідача - після вересня 2020 року жодних и?ого особистих звернень, діи? чи документів встановити не вдалося. 
ОСОБА_3 постіи?но проживав за адресою: АДРЕСА_1 , однак з 26.07.2018 р. був взятии? на облік як внутрішньо переміщена особа (довідка No0000585503 від 26.07.2018), що підтверджує факт вимушеного переселення у зв`язку зі зброи?ним конфліктом ще до 2022 року. 
Враховуючи відсутність будь-якого зв`язку із заповідачем з 2020 року, заявником було вжито заходів для з`ясування и?ого долі. 
Як стало відомо від знаи?омих осіб, ОСОБА_3 у подальшому виі?хав на територію яка перебуває під тимчасовою окупацією. В подальшому стало відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер на тимчасово окупованіи? територіі?. Це підтверджується наданим свідоцтвом про смерть, виданим органом, підконтрольним Росіи?ськіи? Федераціі? («Міністерство юстиціі? Луганськоі? Народноі? Республіки», Кіровськии? міськии? відділ запису актів громадянського стану), серіі? ІБІО No526552 від 26.03.2024, згідно з яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Ткварчелі, помер у березні 2024 року в Росіи?ськіи? Федераціі?, на територіі? так званоі? «ЛНР», м. Кіровськ. 
Отримати будь-які інші документи для встановлення точноі? дати смерті, обставин смерті та і?і? причин встановити не є можливим через перебування вказаноі? територіі? в межах окупаціі? та фактичних бои?ових діи?. 
Зазначении? документ не є документом встановленого в Украі?ні зразка і не може бути підставою для державноі? реєстраціі? смерті органами державноі? реєстраціі? актів цивільного стану Украі?ни, оскільки видании? органом на тимчасово окупованіи? територіі? (місце смерті — смт Кіровськ Луганськоі? області — віднесене до тимчасово окупованих територіи?). 
У зв`язку з цим отримати документ встановленоі? форми про смерть, видании? закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою Украі?ни, неможливо (п. 1 ст. 17 Закону Украі?ни «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). 
З тих самих причин неможливо встановити та документально підтвердити точну дату, причини и? обставини смерті — відомості про це обмежуються тим, що міститься у наявному свідоцтві окупаціи?ного зразка та усними поясненнями осіб, які підтримували зв`язок із заповідачем. 

Ухвалою від 01.07.206 року було відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд на 06.07.2026 року о 08:00 годині з огляду на положення ч.2 ст.317 ЦПК України, якою передбачено, що справи про встановлення факту … смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (а.с.25), про що повідомлено сторін по справі (а.с.26).
Цією ж ухвалою витребувано з Болградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України інформацію про наявність (відсутність) актового запису про реєстрацію смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України за період з 01.03.2024 року по теперішній час.

В судове засідання 06.07.2026 року:
- заявник у судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив;
-представник заявника також не прибув. В заяві по суті вимог просив допустити розгляд справи без виклику заявника та сторін за наявними матеріалами (а.с.4 зворотна сторінка);
- представник заінтересованої особи Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України – не прибув, причини неявки не зазначив. Відповідь на ухвалу суду не надав.
Протокольною ухвалою суду від 06.07.2026 року відкладено судовий розгляд на 08:00 годину 13.07.2026 року. Цією ухвалою зобов?язано:
-заявника та/або його представника прибути в судове засідання та надати оригінали документів на підтвердження вимог, зазначених в заяві, копії яких долучено до заяви;
-заінтересовану особу надати письмові пояснення та інформацію про наявність (відсутність) актового запису про реєстрацію смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України за період з 01.03.2024 року по теперішній час (а.с.30), про що повідомлено сторін по справі (а.с.31).

06.07.2026 року начальник Болградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомила, що в архіві Болградського відділу ДРАЦС не виявлено актового запису про смерть відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01 березня 2024 року по теперішній час (а.с.32).
09.07.2026 року представник заявника надіслав до суду клопотання, повідомивши обставини на виконання ухвали суду (а.с.33-37).

В судове засідання 13.07.2026 року:
-позивач та представник не прибули. В клопотанні від 09.07.2026 року представник просив розглянути заяву без виклику заявника та його представника за наявними матеріалами (а.с.35);
-представник заінтересованої особи в листі від 06.07.2026 року зазначив клопотання про розгляд справи у відсутність представника (а.с.32).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України (а.с.6), РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.7), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22-24) є спадкоємцем за заповітом, складеним 11.09.2020 року ОСОБА_3 , який посвідчений секретарем виконкому Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №52 (а.с.8).
Згідно тексту заповіту вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Василівка Болградського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою у АДРЕСА_1 , розуміючи значення своїх дій, діючи добросовісно, без будь-якого насильства, примусу як фізичного, так і морального, на випадок його смерті зробив таке розпорядження: належну йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0096621 виданий Болградською районною державною адміністрацією від 17 грудня 2019 року та свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОВ №491130 від 07 листопада 2019 року зареєстрованого в реєстрі №1102, земельну ділянку розміром 3.204 в умовних кадастрових гектарах, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Цей заповіт посвідчений 11.09.2020 року секретарем виконкому Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Івановою Г.І., зареєстрований в реєстрі 51 (а.с.8).
Також вказаний заповіт зареєстрований в Спадкову реєстрі, що підтверджується витягом №61710619 від 17.09.2020 року (а.с.9).

Окрім цього, померлим ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, НОМЕР_3 , орган видачі -4454, дата видачі 03 липня 2018 року … за життя було видано довіреності:
- від 20.04.2019 року, якою уповноважено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 … представляти його інтереси в усіх державних, громадських, господарських, органах юстиції будь-якого рівня, та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності при вирішення будь-яких питань, пов`язаних з захистом моїх прав та законних інтересів що мене стосуються, а також у Головному управлінні відділу Держгсокадастру в Одеської області, в відділі у Болградському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, органах місцевого самоврядування тощо, інших органах та організаціях, з питань первинної реєстрації права власності на земельні ділянки, які розташовані на території Василівської сільської ради Белградського району Одеської області (а.с.12);
- від 11.09.2020 року, якою уповноважено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 … розпоряджатися земельною ділянкою (паєм) згідно Сертифіката на право на земельну частку пай серії ОД № 0096621 виданий Болградською РДА від 28.05.1997 р. розміром 3.204 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області бути його представником у відповідних органах, підприємствах, організаціях, а також в ПСП «Агропродукт» з питань оформлення договору оренди, отримувати орендну плату, належні йому кошти. Для чого надав повіреній особі право подавати та отримувати від його імені заяви, витяги, довідки, інші документи, розписуватись за нього, а також виконувати усі фінансові та інші юридично значимі дії. пов`язані з виконанням цієї довіреністю (а.с.11).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 документований паспортом громадянина України № НОМЕР_3 , виданим органом 4454 від 03.07.2018 року, РНОКПП НОМЕР_2 (а.с.12 зворотна сторінка). Прізвище в паспорті значиться « ОСОБА_6 єв».
Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №4454-1838174-2018 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 26.07.2028 року був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_3 (ас.14 зворотна сторінка).

Факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ткварчелі, Абхазія, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в м.Кіровськ, Луганська область підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 26.03.2024 року, виданим Кіровським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції луганської народної республіки. Свідоцтво складено російською мовою, де ПІП померлого зазначено « ОСОБА_7 » (а.с.10).

Мотиви суду:
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану.
Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
У зв`язку з наведеним, а також враховуючи те, що підставою для видачі свідоцтва про смерть є лікарське свідоцтво про смерть або фельдшерська довідка про смерть, форми яких затверджені Міністерством охорони здоров`я України, отримати які заявник можливості не має, так як спадкодавець помер березні 2024 року на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим на даний час заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть спадкодавця на території України.
Наявнв в матеріалах справи копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування Закону України від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» береться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п.8 ч.1 ст.315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. 
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. 
Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".
Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.96, § 45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. 
При цьому ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. 
Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]" (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, § 142).
Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про встановлення факту смерті особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 з подальшими змінами м.Кіровськ Алчевський район Луганська область з 07.04.2014 року до тепер перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Повномасштабне вторгнення та військова агресія російської федерації на територію незалежної держави Україна, а також бойові дії на території України, зокрема, на день написання рішення, у Луганській області України, визнаються судом загальновідомим фактом.
А відтак, згідно з положеннями статей1, 5, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.
Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Положеннями ч.2 ст. 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Частиною 2 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Відповідно до ч.1 ст.17 названого Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1)документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5) внесено певні зміни, зокрема, главу 1 розділу ІІ доповнено новим пунктом 14, яким визначено, що у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. 

Суд приходить до висновку, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть спадкодавця ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 в м.Кіровськ Луганської області, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть.

Статтею 17 ч.1 названого вище Закону  передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 породжує юридичні наслідки для заявника, який є спадкоємцем. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Оскільки ОСОБА_3 помер на території непідконтрольній Україні, його смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦСУ навіть на підставі довідки, виданої лікувальним закладом, який знаходиться на непідконтрольній території Україні, тому вимоги заявника про встановлення факту смерті ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд звертає увагу, що в заяві по суті вимог заявник та його представник зазначаються прізвище померлого « ОСОБА_8 », що не відповідає наявним в справі доказам: копії паспорту померлого, витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довіреностям, тощо. Перекладу свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 26.043.2024 року, суду надано не було.
А тому суд вважає, що правильність написання прізвища померлого « ОСОБА_9 ».

Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.2, 4, 10, 13, 264, 265, 268, 272-273, 293-294, 315, 317, 319, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце смерті: м.Кіровськ, Луганська область.

Допустити рішення до негайного виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя   ____________ С.В.Кодінцева