Справа №197/1382/25
провадження №2/197/67/26

Широківський районний суд Дніпропетровської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року
приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Гері О.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Слобідської Л.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування, та
встановив:
У грудні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на: земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1225881100:02:001:0511, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП, виданого 23.03.2001 року на підставі рішення Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області від 15.12.2000 року №76/2-XIV/XXIII, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 2967064212258; земельну ділянку, площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1225881100:02:001:0512, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП, виданого 23.03.2001 року на підставі рішення Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області від 15.12.2000 року №76/2-XIV/XXIII, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 2967057912258; житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21.01.1988 року виконавчим комітетом Широківської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області, зареєстрованого на праві приватної власності в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР в реєстровій книзі №2, стор. 307. Свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки були отримані позивачкою в нотаріальному порядку. Щодо житлового будинку 02.08.2024 року нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з огляду на те, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері, тому, просить визнати право власності на нерухоме майно (житловий будинок) в порядку спадкування.
Провадження у справі відкрито 26.12.2025.
Представниця позивачки в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач, Гречаноподівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, розглянув заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 25.05.2023 Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на: земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1225881100:02:001:0511, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП, виданого 23.03.2001 року на підставі рішення Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області від 15.12.2000 року №76/2-XIV/XXIII, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 2967064212258; земельну ділянку, площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1225881100:02:001:0512, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП, виданого 23.03.2001 року на підставі рішення Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області від 15.12.2000 року №76/2-XIV/XXIII, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 2967057912258; житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21.01.1988 року виконавчим комітетом Широківської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області, зареєстрованого на праві приватної власності в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР в реєстровій книзі №2, стор. 307.
За життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок своєї смерті будь-яких розпоряджень щодо розпорядження своїм майном чи заповіту не складала, а після її смерті єдиним спадкоємцем першої черги за законом є дочка (позивачка) – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується інформаційною довідкою від 28.06.2024 № 381/02-14, виданою Широківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області.
Згідно з інформаційною довідкою від 07.11.2025, виданою Широківським архівним відділом архівного управління Криворізької райдержадміністрації встановлено, що по документах Широківської районної ради народних депутатів Широківського району Дніпропетровської області за 1987-1988 роки рішення про право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 – не виявлено.
Як вбачається з довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» №207629 від 23.01.2024 відповідно до даних архівної справи станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на праві приватної власності в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» в реєстровій книзі №2, сторінка 307, на ім`я: ОСОБА_3 (російською мовою) на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21.01.1988 р. виконавчим комітетом Широківської районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області. 
При зверненні до державної нотаріальної контори для реалізації свого спадкового права, позивачка отримала від державного нотаріуса Горбаченко О. В. постанову від 02.08.2024 про відмову їй, ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 , після смерті матері – ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із тим, що у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи на будинок.
Відповідно до пункту 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до пункту 3.1. роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, в якому зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з наступними змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.
Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.
Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі №6-137цс13 та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18).
Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів.
Згідно з п.4.12. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, яке належало спадкодавцю на момент смерті. На підтвердження цих обставин спадкоємці мають надати документи, які підтверджують даний факт. Подати документи, що підтверджують право власності на дане майно у позивача немає можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно.
Згідно з п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Пунктом 4.15 глави 10 вказаного Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.4.18 глави 10 Порядку).
Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини (постанова ВС від 22.03.2023 р. у справі №463/6829/21-ц, від 02.09.2020р. у справі №522/19969/16-ц).
Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).
Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.
За ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно із ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12,13,76,77,78,265,268,352,354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до виконавчого комітету Гречаноподівської сільської ради Криворізького районну Дніпропетровської області (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Гречані Поди, вул. Степова, 1Б, ЄДРПОУ 41060223) про визнання права власності в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 145,3 м кв., з надвірними побудовами, в порядку спадкування за законом після її матері, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.
Повний текст рішення складений 14.07.2026.

С у д д я О.Г. Геря