П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/11362/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В. 
Суддя-доповідач - Сапальова Т.В. 
14 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сапальової Т.В. 
суддів: Капустинського М.М.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком за Законом №1058. Чоловік позивачки отримував пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Після смерті чоловіка, позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника. Проте, листом відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для призначення такої пенсії, оскільки пакет документів, наданий позивачем до заяви, не містить довідки уповноважених органів з місця проживання про перебування на утриманні померлого годувальника або рішення суду щодо встановлення факту перебування на утриманні покійного чоловіка, а також доказів проживання з годувальником за однією адресою. Позивач вважає відмову в призначенні їй пенсії в разі втрати годувальника протиправною.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково:
-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.06.2024 про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та відмови листом від 01.07.2024 №12163-10705/П-03/8-2200/24 .
-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області відповідно до вимог законодавства повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.06.2024 про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та за результатом розгляду прийняти індивідуально-правовий акт - рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію.
-в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, з урахуванням наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 28.08.2015 відділом державної РАЦС по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.
Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25.07.2023, виданого Хмельницьким відділом РАЦС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
13.06.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника її чоловіка ОСОБА_2 , який отримував пенсію за вислугу років на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Листом від 01.07.2024 №12163-10705/П-03/8-2200/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про відсутність підстав для призначення такої пенсії, оскільки документи про перебування на утриманні померлого чоловіка або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання, про проживання з годувальником за однією адресою, відсутні.
Вважаючи таку відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості вимог позивача, у зв`язку з чим встановив підстави для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України колегія суддів переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Так, ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (Закон №1058-IV).
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Разом з тим, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі також Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Згідно зі статтею 29 Закону № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Відповідно до статті 30 Закону № 2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому, братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.
Статтею 31 Закону № 2262-XII деталізовано, хто з членів сім`ї померлого вважається утриманцем. А саме, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 (далі - Порядок №3-1), заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)) … подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Пунктом 11 Розділу І Порядку №3-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).
Перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника, визначені пунктом 3 розділу ІІ Порядку №3-1.
Зокрема, такими документами, серед іншого, є: 1) подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (якщо пенсія померлому годувальнику органом, що призначає пенсію, не призначалась); 2) витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю/ з визнанням судом безвісно відсутнім (якщо годувальник помер (загинув) / пропав безвісти у період проходження служби) або його копія; 3) свідоцтво про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим; 4) документи, що засвідчують родинні відносини непрацездатних членів сім`ї з померлим годувальником, які передбачені пунктом 12 цього розділу; 5) документи про перебування непрацездатних членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника (крім непрацездатних дітей; непрацездатних батьків і дружини (чоловіка) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби), які передбачені пунктом 13 цього розділу; …..
Так, означеним вище пунктом 13 розділу ІІ Порядку №3-1 передбачено, що за документи про перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї приймаються:
1) відомості про проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт;
2) рішення суду про встановлення факту перебування непрацездатного члена сім`ї на утриманні померлого годувальника.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач разом із заявою про переведення на пенсію у разі втрати годувальника додала Акт від 12.06.2024, складений комунальним підприємством Хмельницької міської ради "Управляюча муніципальна компанія "Дубове" згідно з яким сусіди позивача підтверджують факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з 2007 по 25.07.2023.
Крім того, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі.
ОСОБА_2 отримував пенсію на умовах Закону №2262-XII.
Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.07.2023 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як встановив суд, за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії в разі втрати годувальника від 13.06.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 01.07.2024 №12163-10705/П-03/8-2200/24 повідомило позивача про відсутність підстав для призначення такої пенсії, оскільки документи про перебування на утриманні померлого чоловіка або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання, про проживання з годувальником за однією адресою, відсутні.
Системний аналіз положень статей 30, 31 Закону №2262-ХІІ дає суду підстави зробити висновок, що відповідні норми не обмежують право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника виключно випадками встановлення інвалідності до досягнення 18-річного віку, оскільки таке право також може виникати у непрацездатних членів сім`ї за умови доведення факту їх перебування на утриманні померлого годувальника. При цьому, як вже наголошувалося вище, відповідно до статті 31 Закону №2262-ХІІ, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, обов`язок доведення факту перебування на утриманні покладається на позивача як на особу, яка заявляє відповідні вимоги.
Однак, відповідно до абзацу 2 пункту 6 Порядку №3-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.
Аналогічний зміст містять положення частини другої статті 48 Закону №2262-XII.
Отже, якщо до заяви про призначення пенсії заявником додані не всі документи, то орган Пенсійного фонду повинен роз`яснити такому заявнику, які документи необхідно надати додатково та про можливість їх подання в тримісячний строк з дня отримання такого роз`яснення.
Отже, встановивши відсутність окремих документів, необхідних для вирішення питання про призначення пенсії, відповідач не повинен обмежуватись повідомленням про відсутність підстав для її призначення та фактично припинити розгляд звернення позивача. На відповідача покладається обов`язок належним чином розглянути подане звернення, повідомити особу про перелік документів, яких не вистачає, та забезпечити можливість їх подання у передбачений законом строк.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача щодо розгляду звернення позивача та відмови у призначенні пенсії листом від 01.07.2024 №12163-10705/П-03/8-2200/24 є протиправними, оскільки вчинені з порушенням встановленого законодавством порядку розгляду заяв про призначення пенсії та без прийняття належного індивідуального акта за результатами такого розгляду.
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий | | | Сапальова Т.В.
Судді | | | Капустинський М.М.    Ватаманюк Р.В.