Справа № 367/7990/25
Провадження №2/367/1843/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

10 серпня 2026 року  Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді - Горбачової Ю.В.,
за участі: секретаря с/з - Музики Є.О.,
позивача -  ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову та моральну шкоду в розмірі 68976,04 грн., з яких: 18976,04 грн. - вартість відновлювального ремонту; 10000,00 грн. - витрати на експертизу, 40000,00 грн. - моральна шкода, а також судовий збір.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 .
В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 є власником та проживає в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться над квартирою позивача.
Вказує, що 02 вересня 2023 року відповідач вперше затопила квартиру позивача. 15 липня 2024 року відповідач вдруге затопила квартиру позивача. Вибачень чи будь-якої компенсації позивач не отримала, а спроби врегулювати спір в досудовому порядку результатів не принесли. Згідно висновку експерта розмір матеріальної шкоди завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 складає 18976,04 грн. Вартість експертизи становила 10000,00 грн.
Щодо моральної шкоди, позивач звертає увагу, що в результаті залиття квартири, враховуючи похилий вік, її стан здоров`я суттєво погіршився: підвищився артеріальний тиск, позивач почала страждати безсонням. Позивач була змушена витрачати свій особистий час, а також докладати фізичних та психологічних зусиль на пошук експерта. Позивач двічі перебувала на стаціонарному лікуванні у лікарні в м. Буча та витратила більше 40000,00 грн. на ліки. У зв`язку з наведеним, позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн.
14 липня 2025 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області позовна заява залишена без руху з зазначенням недоліків та наданням позивачу строку для їх усунення. У встановлений строк позивач подала заяву про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року за позовом відкрито провадження та справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні позивач та представник позивача позовну заяву підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника, проти позову заперечує, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку наданим по справі доказам, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27.04.2004 року, видане Виконкомом Ірпінської міської ради, а також довідкою № 2195 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.
В свою чергу, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 , де і зареєстрована, що підтверджується відповіддю Управлінням обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області від 14.08.2026 року
Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 (із змінами та доповненнями), власник квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України.
Так, статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.
Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.
Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди.
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі аварії чи залиття квартир складається відповідний акт.
Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Отже, законодавством чітко визначено, що факт залиття, його причина та обсяг пошкоджень мають фіксуватись у складеному акті комісійного обстеження приміщення, у якому відбулось залиття. Саме такий акт і є відповідним (належним, допустимим, достовірним) доказом, на підставі якого відбувається розрахунок матеріальної шкоди вартості відновлювального ремонту.
Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, холодного водопостачання (або гарячого водопостачання, водовідведення) від 04.09.2023 року, складеного комісією у складі: заступника директора по експлуатації житлового фонду Зінкевича О.П. - голови комісії, членів комісії: начальника сантехнічної дільниці Романюка А.В., слюсарів сантехнічної дільниці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обслуговують внутрішньобудинкові системи центрального опалення, гарячого/холодного водопостачання та водовідведення, власників квартири АДРЕСА_3 , затвердженого директором КП «УЖКГ «Ірпінь» Скрипником С.Ф., 02 вересня 2023 року в будинку АДРЕСА_4 трапилось залиття, аварія на системі холодного водопостачання. При огляді квартири АДРЕСА_3 було виявлено пошкодження фарбування стелі, залитий лінолеум в коридорі, ванній кімнаті, кухні та туалеті. Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі холодного водопостачання є вихід з ладу крану, який встановлений в квартирі вище, а саме квартирі АДРЕСА_5 .
Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, холодного водопостачання (або гарячого водопостачання, водовідведення) від 01.08.2024 року, складеного комісією у складі: заступника директора по експлуатації житлового фонду ОСОБА_6 - голови комісії, членів комісії: бригадира сантехнічної дільниці ОСОБА_7 , які обслуговують внутрішньобудинкові системи центрального опалення, гарячого/холодного водопостачання та водовідведення, власників квартири АДРЕСА_3 , затвердженого директором КП «УЖКГ «Ірпінь» Скрипником С.Ф., 15 липня 2024 року в будинку АДРЕСА_6 трапилось залиття, аварія на внутрішньоквартирній системі холодного водопостачання, а саме: не закритий кран на мийку в кухні, через що відбувся витік води і залиття квартири АДРЕСА_3 , залита кухня, коридор, туалет та ванна кімната, видно жовті плями на стелі та відклеїлись шпалери від вологи. В коридорі та кухні набряк лінолеум та відбулося вздуття ДВП, яке розташоване під лінолеумом. Двері до туалету та ванної кімнати набрякли та не закриваються. Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі холодного водопостачання є те, що мешканці квартири АДРЕСА_5 не закрили кран на мийку в кухні, що призвело до залиття.
Відтак, судом встановлено, що відповідач, як квартири АДРЕСА_2 , внаслідок неправильної експлуатація систем водопостачання в зазначеній квартирі допустила залиття квартири АДРЕСА_3 , розташованої поверхом нижче.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 824/10-2024 від 03.10.2024 року, виконаного ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз», судовий експерт Свістунов І.С., розмір матеріальної шкоди завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 , про яке зазначено в акті від 04.09.2023, згідно результатів проведеного обстеження та аналізу обсягу наданих на дослідження матеріалів, в діючих цінах на дату проведення дослідження становить 15677,12 грн., в т.ч. ПДВ 2612,85 грн.
З матеріалів справи також вбачається, що за проведення судової будівельно-технічної експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 , позивачем на рахунок виконавця ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» було сплачено 10000,00 грн., що підтверджується Договором № 03/09-2024 на виконання робіт з проведення будівельно-технічної експертизи від 03.09.2024 року, рахунок від 03.09.2024 року на оплату послуг згідно Договору 03/09-2024 від 03.09.2024 року на загальну суму 10000,00 грн., а також Актом здачі-приймання послуг згідно Договору 03/09-2024 від 03.09.2024 року на загальну суму 10000,00 грн.
Разом з тим, суд звертає увагу, що заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 у сумі 18976,04 грн., який, як вбачається з висновку експерта, був визначений з урахуванням пошкодження опоряджувальних покриттів стін у приміщенні коридору, яке не відображене в акті від 04.09.2023, не може братися судом до уваги, оскільки не можливо встановити взаємозв`язок виникнення таких пошкоджень із діями відповідача.
Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, заподіяну залиттям квартири АДРЕСА_1 у сумі 25677,12 грн., з яких: 15677,12 грн. - розмір матеріальної шкоди завданої залиттям квартири, 10000,00 грн. - витрати на експертизу.
Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч.ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце залиття квартири позивача, з вини відповідача, внаслідок якого було пошкоджено майно позивача, що спричинило негативні зміни у звичайних умовах її життя, що зумовлено витрачанням часу на документальне оформлення випадку залиття, тривалого захисту свого порушеного права в суді.
При цьому, суд не може погодитися з твердженням, що внаслідок залиття квартири було завдано шкоду здоров`ю позивача та остання була змушена проходити лікування та нести витрати на придбання ліків, оскільки з наданих матеріалів не вбачається за можливе встановити взаємозв`язок стану здоров`я позивача та факту залиття її квартири відповідачем, а не похилого віку позивача, способу життя останньої, чи жодного іншого фактору, що може вплинути на стан здоров`я.
Суд зауважує, що право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди, в тому числі збитків, та причинного зв`язку між порушенням та завданої майновою та/або моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України.
З огляду на те, що залиття квартири, що сталося з вини відповідача, вплинуло негативно на психоемоційний стан позивача, внаслдок чого вона вимушена була вживати додаткових зусиль щодо облаштування свого щоденного побуту, звертатися до відповідних служб та суду, суд вважає, що позивач всеж таки зазнала певних моральних переживань, а тому суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступінь вини відповідача, а також з урахуванням похилого віку позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: відсоток задоволених вимог становить (35677,12 грн. / 68976,04 грн.) х 100 = 51,72%. Таким чином судовий збір підлягає стягненню у розмірі (1211,20 грн. / 100 х 51,72) = 624,43 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 81, 89, 133, 141, 247, 263-265, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 625, 629,633, 634, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) шкоду, заподіяну залиттям квартири у розмірі 35677 (тридцять п`ять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 12 коп., з яких: 15677,12 грн. - розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 10000,00 грн. - витрати на експертизу, 10000,00 грн. - моральна шкода.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 624 (шістсот двадцять чотири) грн. 43 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Копію рішення направити сторонам для відому.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя:        Ю. В. Горбачова