ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2026 Справа № 914/3487/25 

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоцентрресурс», с.Осова, Рівненської обл.,
до відповідача: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Землересурсінвест», с.Кривиця, Рівненської обл.,
про: визнання частково недійсним та скасування рішення.
Суддя І. КОЗАК
При секретарі Р.Волошин
Представники сторін:
Від позивача: Жуковський О.В. (поза межами приміщення суду);
Від відповідача: Мудрик І.В.
Від третьої особи: Корень О.М.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоцентрресурс» до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання частково недійсним та скасування рішення.
Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.12.2025. 
Ухвалою від 10.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.03.2026. 
Правова позиція позивача.
У судове засідання 09.07.2026 представник позивача з`явився в режимі відеконференції, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Позовна заява мотивована тим, що адміністративною колегією Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняте рішення № 63/204-р/к від 29.09.2025 року у справі №63/9-01-157-2025 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафів», яким визнано що Товариство з обмеженою відповідальністю «Землересурсінвест» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Екоцентрресурс» вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону з придбання - спеціального дозволу на користування надрами.
Позивач вважає, що рішення АМКУ прийняте з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи та не доведенням обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, а відтак підлягає скасуванню в частині, що стосується позивача. 
Попередній розрахунок судових витрат позивача:
- 2422,40 грн – сплачений судовий збір;
- 50 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
Правова позиція відповідача.
У судове засідання 09.07.2026 представник відповідача з`явився, проти задоволення позову заперечив повністю із підстав наведених у відзиві на позовну заяву (вх.№31942/25 від 01.12.2025). В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що наведені у позові мотиви є декларативними, не спростовують відповідних висновків рішення № 204, що ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах, не враховують сукупності наведених у рішенні № 204 доказів, ні дійсного правового змісту антиконкуретних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону (де правове значення має сама по собі фактична відсутність змагальності внаслідок узгодження учасниками аукціону поведінки), ані меж виключної компетенції органів Антимонопольного комітету України (зокрема, щодо правової кваліфікації наявної події).
Позивач проти аргументів відповідача заперечив у відповіді на відзив (вх.№32636/25 від 05.12.2025).
Правова позиція третьої особи.
У судове засідання 09.07.2026 представник третьої особи з`явився, позовні вимоги підтримав із підстав наведених у поясненнях третьої особи (вх.№3728/26 від 10.02.2026).
Обставини справи.
17.07.2025 Розпорядженням адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/170-рп/к, розпочато розгляд справи №63/9-01-157-2025, за ознаками вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Землересурсінвест» та Товариством з обмеженою «Екоцентрресурс» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону з предметом закупівлі - придбання спеціального дозволу на користування надрами – Ділянка «Західна перша» (ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro» UA-PS-2020-08-05-000020-3) організованого Державною службою геології та надр України (код ЄДРПОУ 37536031).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Екоцентрресурс» у зв`язку з отриманням повідомлення від Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за №63-02/7721Е від 17.09.2025 про запланований розгляд справи №63/9-01-157-2025 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції на 29.09.2025 року, у тому числі ознайомившись з поданням з попередніми висновками у справі №63/9-01-157-2025, повідомило 24.09.2025 (лист за №1-24-09-25) відповідача про те, що для його розгляду, ознайомлення з матеріалами справи, збору та перевірки необхідної інформації (відомостей, що стали відомі із отриманого Подання), підготовки та надання вичерпних пояснень із зазначених обставин, необхідно надати достатній час (не менше 30 днів) у зв`язку з чим ТзОВ «Екоцентрресурс» просило відкласти розгляд справи №63/9-01-157-2025 та надати можливість ознайомитись з матеріалами справи для підготовки та надання об`єктивних пояснень, щодо вказаних у Поданні обставин.
29.09.2025 Адміністративною колегією Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення - № 63/204-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (надалі рішення №63/204-р/ к) у справі №63/9-01-157-2025, яким постановлено: 
- визнати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Землересурсінвест» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Екоцентрресурс» вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону з придбання - спеціального дозволу на користування надрами – Ділянка «Західна перша» (ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro» UA-PS-2020-08-05-000020-3), організованого Державною службою геології та надр України.
- за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції вказане в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на товариство з обмеженою відповідальністю «Землересурсінвест» у розмірі 68 000,00 грн.
- за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції вказане в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на товариство з обмеженою відповідальністю «Екоцентрресурс» штраф у розмірі 1800,00 грн.
У процесі розгляду справи №63/9-01-157-2025 Адміністративною колегією встановлено, що під час підготовки та участі в Аукціоні ТОВ «Земресурсінвест» та ТОВ «Екопснтрресурс» були обізнані щодо участі кожного з них у Аукціоні та узгоджували свої дії, що підтверджується, зокрема, таким: 
1. Використання ТОВ «Земресурсінвест» ТОВ «Екоцентрресурс» одних і тих же ІР-адрес під час: 
- входу в модуль Аукціону; 
- реєстрації на електронному майданчику; 
- входу до автоматизованої системи дистанційного самообслуговування «StarAccess» АТ «Укрсиббанк»; 
- перерахування коштів автоматизованому електронному майданчику для участі у Аукціоні; 
2 Одна уповноважена особа на отримання банківських послуг від імені ТОВ «Земресурсінвест» і ТОВ «Екоцентрресурс»; 
3. Послідовність дій під час завантаження документів; 
4. Схожість сканованих документів, які подавалися для участі в Аукціоні; 
5. Використання обладнання з однаковим програмним забезпеченням під час підготовки документів для участі в Аукціоні.
Згідно рішення №63/204-р/к від 29.09.2025 у справі №63/9-01-157-2025 вказані обставини у своїй сукупності свідчать про вчинення ТОВ «Екоцентрресурс» та ТОВ «Земресурсінвест» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону із придбання - спеціального дозволу на користування надрами - Ділянка «Західна перша» (ідентифікатор ШМА-Р5-2020-08-05-000020-3), організованого Державною службою геології та надр України. 
Незгода позивача із висновками рішення відповідача в частині, що стосується ТОВ «Екоцентрресурс», стала підставою для звернення із цим позовом до суду.
Оцінка суду.
Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: 1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; 2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.
В силу ч.ч.1, 2 ст.35 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.
За результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції (ч.1 ст.48 ЗУ «Про захист економічної конкуренції»).
Згідно з ст.60 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.
Відповідно до ст.59 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації, узгоджених дій відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі №910/23000/17 виснувала, що у розгляді справ про визнання недійсними рішень Антимонопольного комітету України господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, але при цьому, зобов`язані перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм.
Отже, саме на орган Антимонопольного комітету України покладено обов`язок навести відповідні докази у своєму рішенні, на підставі яких орган дійшов висновку про обставини справи, а суд покликаний дослідити та оцінити наведені органом докази, і, в разі їх підтвердження, вони можуть бути достатніми для висновків органу, викладених у рішенні Антимонопольного комітету України, що відповідає змісту правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка наведена у постановах від 15.04.2021 у справі № 910/17929/19, від 03.02.2022 у справі № 910/15183/20.
В силу приписів Закону України «Про захист економічної конкуренції»:
- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абзац другий статті 1);
- узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання; особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій (абзац перший частини першої і частина друга статті 5);
- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (частина перша статті 6);
- антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (пункт 4 частини другої статті 6);
- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (пункт 1 статті 50);
- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (стаття 51);
- за порушення, передбачені, зокрема, п. 1 ст. 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, встановленому ч. 2 ст. 52 Закону.
Верховним Судом неодноразово наголошувалося на тому, що господарським судам першої та апеляційної інстанції під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу, належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням у порядку ч.2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності.
Закон України «Про захист економічної конкуренції» не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України (постанови Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №914/1696/18, від 13 серпня 2019 року у справі №916/2670/18, від 05 серпня 2019 року у справі №922/2513/18, від 13 січня 2022 року у справі №914/2860/20).
Як вбачається із рішення відповідача №63/204-р/к від 29.09.2025 ТОВ «Екоцентрресурс» та ТОВ «Земресурсінвест» використовували спільні ІР-адреси під входу в модуль Аукціону, реєстрації на електронному майданчику, входу до автоматизованої системи дистанційного самообслуговування «StarAccess» АТ «Укрсиббанк», перерахування коштів автоматизованому електронному майданчику для участі у Аукціоні, що підтверджується інформацією, наданою акціонерним товариством «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ» листом від 27.12.2024 №1400-07/2024 та інформацією, наданою ТОВ «Лукціоніст» листом від 15.01.2025. 
Відповідно до інформації, наданої АТ «Укрсиббанк» листами від 01.04.2025 2051-4-01/07-1089-БТ (вх. від 08.04.2025 №63-01/939кі) та від 01.04.2025 №31-4-01/07-1088-БТ (вх. від 11.04.2025 №63-01/962кі), ТОВ «Екоцентрресурс» та ТОВ «Земресурсінвест», у період до та після проведення Аукціону, входили до автоматизованої системи дистанційного самообслуговування «StarAccess» з ІР-адрес: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в одні дні в близький час.
Також, AT «Укрсиббанк» надало інформацію щодо перерахування ТОВ «Земресурсінвест» та ТОВ «Екоцентрресурс» коштів автоматизованому електронному майданчику ТОВ «Аукціоніст» для участі у Аукціоні. Перерахування коштів здійснювалось в один день з різницею у 6 хвилин в автоматизованій системі дистанційного самообслуговування — «StarAccess» в день оплати 01.09.2020 з ІР - адреси НОМЕР_3 .
Суд зазначає, що згідно з публічно доступною інформацією, кількість ІР-адрес у мережі Інтернет обчислюється у кілька мільярдів позицій.
Отже, враховуючи наведене, факти системного використання учасниками одних і тих же IР-адрес, не можуть вважатись випадковими збігами обставин та свідчать про наявність спільного середовища для обміну інформацією між ТОВ «Екоцентрресурс» та ТОВ «Земресурсінвест» та координацію їх дій на аукціоні.
Згідно з інформацією, наданою АТ «Укрсиббанк» листами від 01.04.2025 Ne31-4-01/07-1088-BT (вх. №-01/962ki від 11.04.2025), від 01.04.2025 Ne31-4-01/07-1089-BT (вх. №63-01/939ki від 08.04.2025) у TOB «Земресурсінвест» та ТОВ «Екоцентрресурс» є одна довірена особа - ОСОБА_1 , якого уповноважено виконувати функції (вносити кошти на банківські рахунки) згідно з довіреностями від 28.04.2020 №1 (ТОВ «Земресурсінвест») та від 06.05.2020 №1 (TOB «Екоцентрресурс») відповідно. Дія довіреностей була дійсна в період проведення Аукціону. 
Директор ТОВ «Земресурсінвест» Богельський Ярослав Олександрович, у період проведення Аукціону, згідно з довіреністю №1 від 28.04.2020 уповноважує Котнюка Миколу Адамовича від імені ТОВ «Земресурсінвест» вносити кошти на розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 із призначення платежу «поворотна безвідсоткова фінансова допомога від». 
Директор ТОВ «Екоцентрресурс» Цьон Дмитро Миколайович, у період проведення Аукціону, згідно з довіреністю №1 від 06.05.2020 уповноважує Котнюка Миколу Адамовича від імені ТОВ «Екоцентрресурс» вносити кошти на розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 з призначенням платежу «поворотна безвідсоткова фінансова допомога від». 
Таким чином, надання ТОВ «Земресурсінвест» та ТОВ «Екоцентрресурс» повноважень одній довіреній особі ОСОБА_1 на внесення коштів на банківські рахунки не може бути випадковим збігом обставин і свідчить про єдність їх економічних інтересів тa обізнаність із діяльністю один одного, внаслідок чого вони мали можливість обміну інформацією, у тому числі щодо участі у Аукціоні.
У пункті 4.3 рішення №63/204-р/к від 29.09.2025 відповідач дійшов висновку про координацію між діями ТОВ «Земресурсінвест» та TOB «Екоцентрресурс», що полягала у послідовності їх дій в часі, а саме згідно інформації, розміщеної на сайті prozorro.sale, ТОВ «Земресурсінвест» та ТОВ «Екоцентрресурс» завантажували свої документи для участі у Аукціоні в один і той же день з невеликою різницею у часі. Так, відповідач в своєму рішенні встановив, що сторони антимонопольної справи не були обмежені в часі щодо подання тендерних пропозицій від дати опублікування оголошення (05.08.2020), однак подали свої пропозиції в один день – 02.09.2020 з близькою різницею у часі, що не може бути випадковим збігом обставин, а свідчить про координацію дій ТОВ «Земресурсінвест» та ТОВ «Екоцентрресурс» під час підготовки та участі в Аукціоні.
В пункті 4.4 рішення №63/204-р/к від 29.09.2025 відповідач зазначає, що документи що завантажувались ТОВ «Земресурсінвест» (Додатки 1-2) та ТОВ «Екоцентрресурс» (Додатки 3-4), а саме: заявки на участь в аукціоні з продажу спеціального дозволу на користування надрами від 01 вересня 2020 року №1/09 i №1/09/2 та Додатки №1 - дані Заявника, що надаються для реєстрації в системі електронних аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами, однакові за змістом і оформленням, мають ідентичні візуальні атрибути оформлення (форматування, розташування та оформлення елементів заявки), а також майже ідентичний текст та формулювання самих заявок, які, вирізняються лише ідентифікуючими ознаками - товариств, але максимально подібні за формулюванням, що свідчить про обмін інформацією та спільну підготовку ТОВ «Земресурсінвест» та TOB «Екоцентрресурс» до участі в Аукціоні.
Під час розгляду справи представник третьої особи просив суд не враховувати при прийнятті рішення листи від АТ «Укрсиббанк» за №31-4-01/7-1088-БТ та №31-4-01/7-1089-БТ від 01.04.2025 про надання інформації, оскільки такі є недопустимими доказами. Зокрема вказує, що із матеріалів справи не зрозуміло чи мала повноваження в.о. голови правління АТ «Укрсиббанк» Н. Савчук на видачу довіреностей фахівцю банку Писанко А.Й. який направив вказані листи відповідачу, а відтак не зрозуміло чи мав повноваження фахівець банку повноваження на направлення таких листів. Також, вказує на розкриття АТ «Укрсиббанк» банківської таємниці.
Пунктом 3-1 статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками в тому числі органам Антимонопольного комітету України, голові його територіального відділення на їхні запити (письмову вимогу) щодо банківських рахунків клієнта та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, у тому числі операцій без відкриття рахунків.
Як встановлено судом, листи від АТ «Укрсиббанк» за №31-4-01/7-1088-БТ та №31-4-01/7-1089-БТ від 01.04.2025 про надання інформації були надіслані відповідачу на виконання його вимог за вих.№63-02/281, №63-02/283 від 24.03.2025 та на підставі п.3 ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Суд звертає увагу, що сама по собі відсутність у матеріалах справи вимоги вих.№63-02/281 та №63-02/283 від 24.03.2025 не може свідчити про порушення відповідачем або АТ «Укрсиббанк» вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
17.10.2019 року набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, чим в господарський процес фактично впроваджено стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови КГС ВС від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі №917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Врахуючи наведене, суд висновує, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження порушення відповідачем або АТ «Укрсиббанк» вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» при направленні листів за №31-4-01/7-1088-БТ та №31-4-01/7-1089-БТ від 01.04.2025 про надання інформації відповідачу та не надано доказів на підтвердження відсутності у працівників банку повноважень на направлення таких листів. 
Таким чином, позивач не спростував встановлені колегією АМК обставини щодо сталого взаємозв`язку ТОВ «Земресурсінвест» та TOB «Екоцентрресурс» у справі, синхронності дій у часі та оформлення ними документів як учасників. Твердження позивача про те, що висновки відповідача не доведені обставинами, які мають значення для справи, спростовуються поданими у даній справі доказами та, відповідно, не приймаються судом до уваги. Суд зазначає, що сукупність обставин, встановлених у оскаржуваному рішенні, виключає можливість того, що пропозиції в торгах готувалися окремо, без комунікації між ними з метою визнання переможця у торгах одного з них.
Враховуючи наведене, доводи позивача про те, що рішення №63/204-р/к від 29.09.2025 ґрунтується на помилкових висновках, прийняте з неповним та необ`єктивним з`ясуванням обставин справи, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, являються непідтвердженими, необґрунтованими і такими, що не відповідають обставинам справи. При цьому, суд зазначає, що позивач, заперечуючи проти таких висновків відповідача, не надав доказів, які могли б спростувати зазначені висновки, заперечення проти висновків відповідача зводяться до переоцінки встановлених відповідачем обставин, подій та фактів у зв`язку з чим такі заперечення судом відхиляються як недоведені та безпідставні.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.
Кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Здійснивши аналіз усіх обставин справи, суд погоджується з доводами відповідача, що встановлені у рішенні факти у своїй сукупності не можуть бути випадковим збігом обставин чи наслідком дій об`єктивних чинників. Позиція позивача, викладена в позовній заяві, спростовується обставинами, встановленими відповідачем в рішенні №63/204-р/к від 29.09.2025. Доводи позивача викладені в позові не спростовують відповідних висновків відповідача за фактичними обставинами.
Враховуючи наведене, суд висновує, що рішення Адміністративної колегії Західного міжрегіонального територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/204-р/к від 29.09.2025 у справі №63/9-01-157-2025 прийняте у межах наданих йому повноважень та з дотриманням приписів чинного законодавства, а позивачем не подано суду доказів на підтвердження наявності підстав для визнання недійсним зазначеного рішення відповідно до ст. 59 ЗУ «Про захист економічної конкуренції». 
Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Судові витрати.
Сплачений позивачем судовий збір у цій справі залишається за ним. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 238-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Відмовити в задоволенні позову повністю.
2. Судові витрати залишити за позивачем.
3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.
5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 17.07.2026.

Суддя Козак І.Б.