Справа № 727/10162/25
Провадження № 2/727/159/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

09 вересня 2026 року м. Чернівці 
Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: 
головуючого судді Дубець О.С.,
за участю секретаря судового засідання Чебуришкіної Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, 

УСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, визначених рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 червня 2021 року у справі № 727/3767/21, та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за попереднім рішенням суду.
Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою від 18 листопада 2025 року судом залучено до участі у справі № 727/10162/25 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 11 грудня 2025 року провадження у справі зупинено до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.
Ухвалою суду від 27 липня 2026 року провадження у справі поновлено та справу призначено до розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокатка Кодрян Я.Д. – в судове засідання не з`явилися, скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 ЦПК України, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги, викладені в позові, підтримали повністю та просили їх задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі.
В ході розгляду справи судом було встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 18 серпня 2026 року № ВГ/В-20260818-68, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у розшуку як особа, зникла безвісти за особливих обставин. Відомості про його зникнення зареєстровано 25 березня 2024 року, а 26 березня 2024 року за фактом зникнення розпочато кримінальне провадження № 12024100010000871. Зазначено, що ОСОБА_2 зник на території бойових дій (під час воєнних дій).
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи без участі відповідача ОСОБА_2 , який має статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, суд зазначає таке. 
Як передбачено частиною 1 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України).
За положеннями частини 1 статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII (далі - Закон № 2505-VIII ) набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2505-VIII особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України.
Згідно з частиною 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
У даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (надалі - Порядок).
Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
При цьому суд також бере до уваги позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27 травня 2026 року у справі № 344/432/24, відповідно до якої Верховний Суду вказав на те, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в справі № 754/947/22 не можна розуміти як безальтернативний обов`язок суду зупинити провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК у справі, що стосується інтересів дитини, без з`ясування судом, чи таке зупинення є сумісним із завданнями цивільного судочинства та міжнародними стандартами.
Верховний Суд в постанові від 27 травня 2026 року по справі № 344/432/24 зробив висновок, що спір про стягнення аліментів стосується забезпечення належного утримання дитини і має пріоритетний, соціально значущий характер, що вимагає своєчасного судового розгляду та недопущення його безпідставного затягування. У спорах щодо утримання дітей суди повинні забезпечити право останніх на своєчасне та належне утримання, навіть за умов воєнного стану. Затягування розгляду справи шляхом зупинення провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може призвести до порушення прав дітей на належний рівень життя.
З урахуванням наведеного, беручи до уваг характер спірних правовідносин та пріоритет інтересів дитини щодо належного рівня матеріального забезпечення, суд зазначає, що хоча й ОСОБА_2 є зниклим безвісти, однак такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема, не позбавляє його обов`язку утримувати неповнолітнього сина ОСОБА_4 .
Разом з тим, відповідно до положень статті 280 ЦПК України та беручи наявність згоди позивачки на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе, розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, та ухвалити у справі заочне рішення.
Згідно зі статтею 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Стислий виклад позицій учасників справи 
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2017 року, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 червня 2021 року. Від шлюбу сторони мають сина – ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 червня 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн щомісячно, починаючи з 27 квітня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка зазначає, що з часу ухвалення вказаного рішення її матеріальне становище значно погіршилося, а витрати на утримання дитини зросли у зв`язку зі збільшенням віку сина, його навчанням у ліцеї №30 «Еконад», необхідністю придбання шкільного приладдя, форми, канцелярії та оплати додаткових занять. Крім того, у дитини встановлено порушення активності та уваги з проявами агресії, у зв`язку з чим рекомендовано додаткові розвиваючі заняття, заняття з нейропсихологом та логопедом, масаж, плавання та медикаментозне лікування. Також дитина відвідує логопедичні заняття та займається шахами.
Позивачка вказує, що з часу ухвалення попереднього рішення збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Водночас матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки він є військовослужбовцем, має постійний дохід, який, за твердженням позивачки, істотно зріс у зв`язку з отриманням передбачених для військовослужбовців виплат. 
Посилаючись на збільшення потреб дитини, погіршення свого матеріального становища та покращення матеріального становища відповідача, позивачка вважає встановлений раніше розмір аліментів у сумі 2 500,00 грн недостатнім для належного утримання та розвитку сина.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом
Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 
Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 червня 2021 року у справі № 727/3767/21 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 вересня 2017 року, розірвано. Цим же рішенням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн щомісячно, починаючи з 27 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-12).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками зазначені: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_5 (а.с.13).
Відповідно до довідки № 334/02-23 від 08 серпня 2025 року, виданої ліцеєм № 30 «Еконад» Дніпровського району м. Києва, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем 2-В класу вказаного навчального закладу (а.с. 14).
Відповідно до консультативного висновку психіатра від 09 січня 2025 року, ОСОБА_4 встановлено діагноз: порушення активності та уваги з проявами агресії. Дитині рекомендовано регулярне відвідування занять, додаткові розвиваючі заняття, заняття з нейропсихологом та логопедом 2-3 рази на тиждень, масаж, плавання, медикаментозне лікування (а.с. 15).
Відповідно до довідки від 07 серпня 2025 року, виданої приватною шаховою школою «Chess Leader», ОСОБА_6 є учнем вказаної школи та з 01 жовтня 2024 року регулярно навчається шахам, відвідуючи індивідуальні заняття за програмою школи (а.с. 16).
Відповідно до довідки від 08 серпня 2025 року, ОСОБА_6 відвідує індивідуальні логопедичні заняття у логопеда ОСОБА_7 з метою розвитку та корекції мовлення відповідно до індивідуальної програми логопедичної допомоги (а.с. 17).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 № 222/28/7/98 від 21 лютого 2024 року, ОСОБА_2 з 17 червня 2023 року проходв військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 18).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 22 січня 2025 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_9 (а.с. 19).
З урахуванням наведених позицій сторін та встановлених обставин справи, судом встановлено, що предметом даного позову є зміна способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З досліджених судом фактичних обставин справи встановлено, що спір між сторонами виник з приводу зміни способу та розміру стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, раніше визначених рішенням суду. Вказані правовідносини регулюються нормами СК України.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Аналогічна позиція викладена ВС у постанові від 16.09.2020 року у справі №565/2071-19.
Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. 
Відповідно до статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, розмір аліментів, визначений раніше рішенням суду, не є незмінним та за наявності передбачених законом обставин може бути змінений судом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України.
Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Одним із основних прав дитини є право на належне утримання, якому кореспондує обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок щодо утримання дитини покладається на обох батьків.
Суд ураховує, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3 512,00 грн.
Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 червня 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн щомісячно.
Разом з тим, з часу ухвалення вказаного рішення потреби дитини істотно зросли. ОСОБА_4 досяг шкільного віку, навчається в ліцеї № 30 «Еконад», відвідує індивідуальні логопедичні заняття та займається шахами, що потребує додаткових витрат.
Враховуючи збільшення віку та потреб дитини, стан його здоров`я, необхідність додаткових занять і лікування, а також те, що аліменти у розмірі 2 500,00 грн були визначені ще у 2021 році, суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу та розміру їх стягнення.
При цьому суд враховує, що у постанові від 19.02.2025 у справі № 367/10126/19 Верховний Суд зазначив, що «з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки)».
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
З огляду на найкращі інтереси дитини та рівність обов`язків батьків щодо її утримання, суд вважає обґрунтованим стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Висновки суду за результатами розгляду справи

Щодо суті позовних вимог
Таким чином, беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. 

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»).
Беручи до уваги наведене, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 284, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 червня 2021 року у справі № 727/3767/21.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна грн 20 коп.).

Вважати таким, що втратив чинність з моменту набрання даним рішенням суду законної сили, виконавчий лист № 727/3767/21, виданий Шевченківського районного суду м. Чернівців. 

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його повного складання до Чернівецького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:
Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Дата складання повного судового рішення 09 вересня 2026 року.

Суддя   Дубець О.С.