Справа № 301/1287/26
1-кп/301/237/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" липня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава кримінальне провадження, що внесене 12.02.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026071100000104 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білки, Іршавського району Закарпатська область, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця, одруженого, вважається таким, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

06 серпня 2024 року ОСОБА_4 , призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , де останній проходив військову службу до 21 вересня 2024 року, після чого самовільно залишив військову частину.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 прийнято з метою проходження базової загальновійськової підготовки у зведеному навчальному батальйоні «Граніт-71».
Так, під час проходження військової служби у відповідності до вимог ст. ст. 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ст. 68 Конституції України, солдат ОСОБА_4 , зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.
Згідно з п. 1 Додатку №1 до Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-XII, не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - Зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2 і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно космічні комплекси.
Відповідно до вимог п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №576 (надалі - Положення), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.
Відповідно до вимог п. 2 Положення - до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4, 5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини І - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсинами).
Згідно п. 15 Положення визначено, що посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
У свою чергу, п. 14 розділу І «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України» від 29.06.2005 (далі - Інструкція) визначено ряд правил поводження зі стрілецькою зброєю та боєприпасами, зокрема, щодо заборони: зберігання поза розташуванням військової частини (удома, у гуртожитку, на робочому місці) стрілецької зброї, у тому числі й спортивної та боєприпасів; мати при собі стрілецьку зброю під час перебування в санаторії, будинку відпочинку, у відпустці, на лікуванні, а також під час відвідування театрів, клубів та інших громадських місць, якщо перебування в них не пов`язане з несенням служби.
Натомість, солдат ОСОБА_4 , знаючи вимоги законодавства України про те, що вогнепальна зброя, бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, 01 січня 2026 року о 18:30 годин, знаходячись у АДРЕСА_1 , солдат ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з своїм братом солдатом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який попередньо домовився з ОСОБА_6 (який діяв під контролем правоохоронних органів) про збут (продаж) останньому наступних предметів: бойова автоматична нарізна вогнепальна зброя, автомат моделі «АК-74», калібру 5,45x39 мм, 1989 року випуску, із серійними номерними позначеннями « НОМЕР_2 »; чотири магазини до автоматичної зброї та 93 боєприпаси (патрони) до автоматичної зброї, виготовлених промисловим способом, з яких 89 боєприпасів являються бойовими проміжними патронами центрального бою калібру 5,45x39 мм., із яких: 76 споряджені звичайною кулею, 13 споряджені кулею з підвищеною пробивною здатністю, 2 боєприпаси (патрони) являються мисливськими гвинтівковими патронами центрального бою, калібру 7,62x39 мм., із яких: 1 споряджений цільнооболонковою кулею, 1 споряджений експансивною кулею, 2 боєприпаси (патрони) являються бойовими проміжними патронами центрального бою, калібру 7,62x39 мм., із яких: 1 споряджений трасуючою кулею, 1 споряджений кулею зі зменшеною швидкістю, за грошові кошти у сумі 2000 доларів США, що станом на 01 січня 2026 року, становило 84 706, 40 грн. та того ж дня тобто 01 січня 2026 року, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, солдат ОСОБА_4 , безпосередньо збув вищеописану вогнепальну зброю та боєприпаси ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_4 здійснив збут вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 263 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину та фактичні обставини справи визнав повністю та суду показав, що визнає формулювання обвинувачення оголошене прокурором згідно обвинувального акту, доповнень чи змін до фактичних обставин справи немає, показав, що 01 січня 2026 року о 18:30 годин, знаходячись у селі Білки Хустського району, діючи за попередньою змовою з своїм братом солдатом, який попередньо домовився з ОСОБА_6 про збут останньому бойових припасів та зброї, за грошові кошти у сумі 2000 доларів США, та того ж дня безпосередньо збув вищеописану вогнепальну зброю та боєприпаси ОСОБА_6 . Щиро розкаюється у вчиненому, обіцяє більше не вчиняти злочинів.
Прокурор ОСОБА_7 просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 та на підставі ст. 75 КК звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік і 6 місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора та обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає.
У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеним факт:
здійснення ОСОБА_4 збуту вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 263 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.
Обвинувачений негативно характеризується за місцем служби, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває.
Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 263 КК України, у виді позбавлення волі.
Також згідно вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 02.04.2026 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком тривалість один рік.
А отже ОСОБА_4 остаточно слід призначити покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складення покарань.
Водночас, враховуючи обставини, що характеризують тяжкість кримінального правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, та його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання. 
Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років.
На підставі частини 4 статті 70 КК України до покарання за даним вироком приєднати частину невідбутого покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 квітня 2026 року у виді позбавлення волі на строк один рік, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одиного) року 6 (шість) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Іршавський районний суд Закарпатської області.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Іршавського
районного суду: ОСОБА_1