ПОСТАНОВА 
Іменем України

11 вересня 2026 року        м. Кропивницький

справа № 404/10997/24
провадження № 22-ц/4809/1355/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі: 

головуючого судді - Письменного О.А., 
суддів - Дуковського О.Л., Чельник О.І., 

розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Суліменко Тетяна Анатоліївна, на ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 14 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кропивницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління комунальної власності Кропивницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, - 

встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кропивницької міської ради про визнання за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 лютого 2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. На підставі частини третьої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління комунальної власності Кропивницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Клопотання позивача, про витребування доказів, задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Ольги Петрівни копію спадкової справи № 10/2018 (номер у спадковому реєстрі 62965968) заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Витребувано у Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 копію спадкової справи № 954 заведеної після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Озерної Олени Петрівни копію спадкової справи № 08/22 зареєстрованої в реєстрі за № 69314113, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.-1, а.с.28-29).
На виконання вимог Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 лютого 2025 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 надано до суду копію спадкової справи № 954/2007, заведеної після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (вх. № 9299 від 13.03.2025 року, Т.1, а.с. 49-84).
На виконання вимог Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 лютого 2025 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Ольгою Петрівною надано до суду копію спадкової справи № 10/2018, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (вх. № 9768 від 17.03.2025 року, Т.1, а.с. 85-105).
На виконання вимог Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 лютого 2025 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Озерною Оленою Петрівною надано до суду копію спадкової справи № 08/22, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (вх. № 20590 від 20.05.2025 року, Т.1, а.с. 115-133).
Представником позивача подано до суду додаткові пояснення у справі (вх. № 39673 від 02.10.2025 року, Т.1, а.с. 160-170).
Через канцелярію суду ОСОБА_7 , яка є співмешканкою ОСОБА_2 , подано заяву (вх. № 10058 від 18.03.2025 року) про те, що ОСОБА_8 з 17.01.2025 року вважається зниклим безвісти за особливих обставин, під час виконання бойового завдання в населеному пункті Котлине Донецької області (Т.1, а.с. 106-107).
Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 10 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Призначено судове засідання (Т.1, а.с. 187).
Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 14 травня 2026 року провадження у вказаній справі зупинено до припинення перебування ОСОБА_2 на військовій службі у складі Збройних Сил України.
Мотивом прийнятого судом першої інстанції рішення став факт перебування третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 на військовій службі в лавах Збройних Сил України та який наразі вважається зниклим безвісти.
За висновком місцевого суду існує необхідність зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 14.05.2026 про зупинення провадження у справі, а справу № 404/10997/24 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно застосовано пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України. Позивач вважає, що для прийняття об`єктивного рішення щодо зупинення провадження у справі з підстав п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України між іншого, суд першої інстанції мав проаналізувати підставу та предмет позову; навести об`єктивні причини необхідності зупинення провадження у справі, у тому числі зазначивши, які саме права ОСОБА_2 можуть бути порушені через не зупинення провадження; надати об`єктивні доводи, що зупинення провадження у справі не призведе до порушення принципу пропорційності, ефективності та своєчасності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.  Натомість суд обмежився формальними висновками про наявність підстав для зупинення провадження у справі.
Зазначає, що ОСОБА_7 не надала доказів того, що вона є членом сім`ї ОСОБА_2 , або є опікуном його майна, або існує спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо предмету спорудо суду разом з заявою. Натомість сповіщення сім`ї було направлено батькам ОСОБА_2 , про що вказано у самому сповіщенні №9228, які до суду не зверталися, заяв та клопотань у справу не подавали.
Крім того ОСОБА_7 у справу була подана й інша заява, у якій остання повідомила, що заява була подана з метою сповістити суд про неможливість явки ОСОБА_2 до суду для уникнення притягнення останнього до відповідальності, про яку йшлося у судовій повістці, а не через наявні спірні питання щодо домоволодіння.
Зазначає, що у даній справі відсутній спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вирішення позову ОСОБА_1 не тільки не порушує прав ОСОБА_2 , але й забезпечить у майбутньому можливість отримання у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, передбачає можливість встановлення порядку користування будинком та землею, розв`язувати будь-які інші питання щодо нерухомого майна (що на сьогоднішній день є неможливо через відсутність реєстрації прав за ОСОБА_1 на 1/2 права спадщини).
Отже, на її думку, суд не мав підстав для зупинення провадження у справі № 404/10997/24 провадження № 2/404/3090/24 за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування і до участі в якій ОСОБА_2 залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 14 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (зупинення провадження у справі), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зупиняючи провадження у справі місцевий суд керувався нормою п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та виходив з неможливості розгляду справи, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 на військовій службі в лавах Збройних Сил України, та який наразі вважається зниклим безвісти.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі -Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції», заява № 12964/87, § 59).
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява № 19164/04).
Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
Підстави, за наявності яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, передбачені статтею 251 ЦПК України.
Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.
Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.
У справі, яка переглядається, апеляційний судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 лютого 2025 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 , до Кропивницької міської ради. На підставі частини третьої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління комунальної власності Кропивницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Відповідно до копії сповіщення № 228 від 23.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_6 28.05.2023 року, під час виконання бойового завдання зник безвісти 17.01.2025 року в районі населеного пункту Котлине Донецької області ( Т.1 а.с. 107).
Апеляційний суд звертає увагу, що коли суд вирішує питання щодо провадження у справі – окрім процесуального обов`язку стосовно зупинення провадження, йому потрібно враховувати фактичні обставини справи, а також процесуальний статус особи, яка перебуває на військовій службі.
Як слідує з матеріалів справи у березні 2025 року через канцелярію суду надійшла заява від ОСОБА_7 яка повідомила суду, що є цивільною дружиною ОСОБА_2 , який з 17.01.2025 року вважається зниклим безвісти та додала до заяви копію сповіщення сім`ї від 23.01.2025 року № 228 згідно з яким старший лейтенант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заступник командира 2 танкової роти з озброєння і танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 під час виконання бойового завдання зник безвісти 17.01.2025 року в районі населеного пункту Котлине Донецької області (Т-1 а.с. 106-107).
23.10.2025 ОСОБА_7 до суду подано заяву, у якій остання повідомила, що заява про перебування її цивільного чоловіка ОСОБА_2 була подана з метою сповістити суд про неможливість його явки до суду для уникнення притягнення останнього до відповідальності про яку йшлося у судовій повістці. При цьому у заяві наголошено на відсутності майнових чи інших спорів між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (Т.1 а.с. 171).
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 залучений в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Підстави обов`язкового зупинення провадження регламентовані статтею 251 ЦПК.
Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини 1 статті 251 ЦПК).
Системний аналіз статті 251 ЦПК дає підстави дійти висновку, що на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (у цій справі на боці позивача), імперативна вимога ст. 251 ЦПК безпосередньо не поширюється. За таких обставин інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований у цій справі на шкоду інтересам позивача, меті цього інституту та принципам цивільного судочинства.
Отже, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність законних підстав для зупинення провадження у справі до припинення перебування третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 на військовій службі у складі Збройних Сил України, який зник безвісти 17.01.2025 року в районі населеного пункту Котлине Донецької області. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Встановивши, що суд першої інстанції суд першої інстанції помилково застосував норми процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали та дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у справі, апеляційний суд дійшов висновку про скасування вказаної ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами, передбаченими процесуальним законом.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Суліменко Тетяна Анатоліївна, на ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 14 травня 2026 року - задовольнити.
Ухвалу Фортечного районного суду м.Кропивницького від 14 травня 2026 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський О.І. Чельник