Справа № 144/966/26
Провадження № 2-а/144/16/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2026 р. с-ще Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді Германа О.С.,
з участю секретаря судового засідання Пігулі А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження, в залі суду в с-щі Теплик адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, поданого в порядку ст. 286 КАС України,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.07.2026 року о 18:35:09 інспектором відділення поліції №1 (с-ще Теплик) Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Хоменком Олександром Ігоровичем відносно позивача, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7474763. Згідно з цією постановою, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень. У постанові зазначено, що 01.07.2026 року о 18:27:47 в с-щі Теплик по вул. Василя Стуса позивач нібито керував автомобілем Фольксваген (державний номер НОМЕР_1 ), будучи позбавленим права керування Теплицьким районним судом у справі № 144/960/25 від 12.08.2025 року, а також здійснив зупинку автомобіля в зоні дії дорожнього знаку 5.45.1 «Автобусна зупинка», чим порушив п. 2.1.а ПДР України. Дані постанови об`єднані згідно зі ст. 36 КУпАП. 
Позивач вважає вказану постанову незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: Позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він не керував і не перебував за кермом транспортного засобу Volkswagen Passat (державний номер НОМЕР_1 ) у вказаний у постанові час.
Автомобіль уже перебував у нерухомому стані (на зупинці), коли до нього підійшов інспектор поліції Хоменко О.І. Факт керування позивачем транспортним засобом інспектором зафіксовано не було, оскільки цього процесу фізично не відбувалося. При винесенні постанови відповідачем було грубо порушено норми матеріального та процесуального права: відсутність доказів керування інспектором поліції ОСОБА_2 не надано жодних належних, допустимих та беззаперечних доказів (відеозапису з бодікамери чи патрульного авто, фотофіксації), які б підтверджували сам факт руху автомобіля та те, що саме позивач перебував за його кермом. Сама по собі постанова є лише рішенням посадової особи і не може служити єдиним доказом вини за відсутності інших матеріалів справи. 
На підставі викладеного, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 7474763 від 01.07.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Представник відповідача Головного Управління Національної Поліції у Вінницькій області – Понєдєльнікова А.О. в судове засідання не з`явилася, у відзиві вказала, що Головне управління Національної поліції у Вінницькій області не визнає даної позовної заяви, вважає її безпідставною та необґрунтованою з наступних причин, а саме при огляді відео з боді камери поліцейського міститься запис на якому поліцейський підходить до вказаного ТЗ яке стоїть в зоні дії дорожнього знаку 5.45.1 "Пункт зупинки автобуса", за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Поліцейський представився, повідомив водієві про суть вчиненого правопорушення та запропонував надати для перевірки відповідні документи на право керування вказаним транспортним засобом. На що водій повідомив, що забув документи вдома, а через застосунок "Дія" документи не підтягуються оскільки посвідчення водія старого зразку. На час перевірки документів позивач весь час знаходився за кермом, двигун ТЗ був увімкнений, про що свідчать увімкнені задні габарити. Під час перевірки даних особи (позивача), поліцейським було встановлено, що водій раніше був позбавлений права керування ТЗ за керування транспортними засобами в стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного), під дією ліків, що знижують реакцію, передачу керування такій особі, а також відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП. Постановою Теплицького районного суду у справі №144/7960/26 від 12.08.2025 відносно ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Поліцейський повідомив водію про подальше винесення постанови про адміністративне правопорушення, оскільки керування ТЗ особою, яка раніше була позбавлена права керування ТЗ є порушенням п.2.1а ПДР України, за що позивач і був притягнений до відповідальності за ч.4 чт.126 КУпАП. Роз`яснив його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, повідомлено про його право на захист, а також у разі незгоди із винесеною відносно нього постановою про адміністративне правопорушення щодо її подальшого оскарження. Окрім того, на відеозаписі позивач, який сидить за кермом ТЗ не заперечує щодо вчинення ним вказаних правопорушень, оскільки вказаний відеозапис містить пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких це підтверджує факт вчинення ним адміністративних порушень ПДР України. Враховуючи, що згідно ст.251 КУпАП пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є доказом вчинення адміністративного правопорушення, вина позивача є доведеною, а накладення на нього адміністративного стягнення є правомірним. 
На підставі викладеного у відзиві, представник відповідача просить суд, залишити постанову по справі про адміністративне правопорушення без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – без задоволення.
Позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив. У якому вказав, що наведені у відзові доводи фактично дублюють зміст оскаржуваної постанови та містять загальні посилання на норми законодавства, не спростовуючи доводів позовної заяви. В даному випадку була відсутність події правопорушення по факту керування транспортним засобом. Посилання позивача на запис із бодікамери не підтверджує керування транспортним засобом. Саме перебуванняи особи за кермом транспортного засобу не є безумовним доказом здійснення керування. Відповідач не надав доказів фактичного руху автомобіля під керуванням позивача, тому твердження про вчинення адміністративного правопорушення є припущенням. Жодного кадру, який би фіксував автомобіль у русі під керуванням позивача, відповідач суду не надав. Позивач вважає, що відзив не містить жодних нових обставин чи доказів, які б спростували викладені у позовній заяві доводи або підтверджували законність оскаржуваної постанови. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Суд, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на таку, відповіддю на відзив, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши позицію сторін, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно до ст. 129 Конституції України, ст. ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що встановлює вину особи.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.
01.07.2026 року о 18:35:09 інспектором відділення поліції №1 (с-ще Теплик) Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Хоменком Олександром Ігоровичем відносно позивача, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7474763 (а. с. 9-11).
Згідно з цією постановою, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень.
Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність.
Частина 4 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до п.2.1«а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Судом при перегляді відео, яке було долучено представником відповідача – Головного управління національної поліції у Вінницькій області в додатку до відзиву, встановлено, що при оформлені постанови поліцейський підійшов до вказаного транспортного засобу, яке стояло в зоні дії дорожнього знаку 5.45.1 "Пункт зупинки автобуса", за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Про те, при перегляді відео, судом не виявлено події правопорушення по факту керування транспортним засобом. Посилання позивача на запис із бодікамери не підтверджує керування транспортним засобом. Саме перебуванняи особи за кермом транспортного засобу не є безумовним доказом здійснення керування. 
Відповідач не надав доказів фактичного руху автомобіля під керуванням позивача, тому твердження про вчинення адміністративного правопорушення є припущенням. Жодного кадру, який би фіксував автомобіль у русі під керуванням позивача, судом не виявлено.
Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність виключно за керування транспортним засобом особою, яка позбавлена такого права. Відповідно до Правил дорожнього руху, водій – це особа, яка керує транспортним засобом. Керування передбачає здійснення технічних дій, спрямованих на приведення автомобіля в рух, зміну його швидкості або напрямку.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ), в адміністративних справах про протиправність рішення суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. 
Відповідач свій обов`язок не виконав. Долучений відеозапис не є належним та допустимим у розумінні ст. 73, 74 КАСУ та ст. 251 КУпАП, оскільки він не фіксує саму подію правопорушення, а лише процес спілкування поліцейського з позивачем після того, як автомобіль уже стояв.
Правова позиція Верховного суду (зокрема у постановах по аналогічних справах щодо «керування») чітко вказує: якщо технічними засобами відеофіксації не зафіксовано факт руху транспортного засобу, то сам по собі факт виявлення поліцейськими громадянина біля або всередині авто не є доказом керування ним (ст. 126, ст. 130 КУпАП).
Також відповідач не спростував доводів позову щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та не довів, що під час винесення постанови були повністю дотриманні вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
У поданому відзиві відповідач фактично пропонує суду виходити лише із змісту постанови поліцейського та відомостей інформаційних баз МВС, однак відповідно до статей 72-77 КАС України саме суд повинен оцінити всі докази у їх сукупності. Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Оскільки поліцією не доведено належними технічними засобами факт перебування ОСОБА_1 за кермом під час руху, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (відсутність події і складу правопорушення).
Відповідно до квитанції № 8420-6383-1239-3206 від 08.07.2026 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. (а. с. 12).
Інспектор ВП №1 (с-ще Теплик) Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області виносив оскаржувану постанову в порядку ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені Головного Управління Національної Поліції у Вінницькій області.
Відтак на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Теплицького СРПП ВП Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області слід стягнути судовий збір в сумі 665 грн 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 44, 72-77, 162, 163, 241, 243-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, поданого в порядку ст. 286 КАС України - 
задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 7474763 від 01.07.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Театральна, буд. 10, 21050 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя