Номер провадження 3/754/2895/26
Справа №754/15395/26
ПОСТАНОВА 
Іменем України

19 серпня 2026 року 
суддя Деснянського районного суду м. Києва Банах О.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кулеметника групи спеціалізованого призначення НОМЕР_1 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 , військове звання - солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч.2 ст. 172-19 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
19 серпня 2026 року до Деснянського районного суду міста Києва з Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону , надійшли адміністративні матеріали стосовно військовослужбовця військової служби, кулеметника групи спеціалізованого призначення НОМЕР_1 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 - ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-19 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 серпня 2026 року №26, 25 травня 2026 року солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , який проходить військову службу на посаді кулеметника групи спеціалізованого призначення 3 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 16, 144 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 14, 17 розділу І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у ЗСУ, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 20.10.2015 № 569), в умовах особливого періоду, порушив правила поводження зі зброєю та боєприпасами, щодо заборони мати при собі зброю та бойові припаси, якщо перебування з ними не пов`язане з несенням служби, у тому числі зберігання поза розташуванням військової частини зброї та боєприпасів, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-19 КУпАП. 

З фактичних обставин вчинення правопорушення, викладених у протоколі, вбачається, що відповідно до відомості закріплення зброї №2 від 20.05.2026, складеної відповідно до вимог Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у ЗСУ, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 20.10.2015 № 569) (далі - Інструкція), за солдатом ОСОБА_1 було закріплено пістолет Glok 17 QCB, серійний номер НОМЕР_3 .
Крім того, відповідно до реєстраційного номера 2545/34/2 від 21.05.2026 солдату ОСОБА_1 було видано пістолет 17 QCB, серійний номер НОМЕР_3, а також 50 набоїв калібру 9*19 мм у кількості 17 шт., а також набої калібру 5,56 мм у кількості 121 штук до автоматичної штурмової гвинтівки СZ Bren-2.
Зазначена зброя і боєприпаси були видані для виконання бойового завдання.
Однак, після повернення 22.05.2026 року у нічний час з виконання бойового завдання, солдат ОСОБА_1 не здав зброю та боєприпаси, та залишив військову частину НОМЕР_2 .
Згідно з інформацією військової частини НОМЕР_2 , 25.05.2026 солдат ОСОБА_1 не перебував на виконанні бойового чи спеціального завдання.
Перебуваючи поза межами виконання бойового чи спеціального завдання, ОСОБА_1 допустив порушення встановлених вимог щодо поводження із закріпленою за ним табельною вогнепальною зброєю та боєприпасами, що виразилося у їх використанні поза межами виконання службових завдань.
25.05.2026 року, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 , було виявлено та вилучено пістолет Glok 17 QCB, серійний номер НОМЕР_3 , який був закріплений за ОСОБА_1 .
Таким чином, солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 9, 11, 16, 130, 144 Статуту внутрішньої служби ЗСУ п.п. 14, 17 Інструкції, що полягає у забороні мати при собі зброю та бойові припаси, якщо перебування з ними не пов`язане з несенням служби, у тому числі зберігання поза розташуванням військової частини зброї та боєприпасів. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-19 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та підтвердив викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини. Щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Прокурор Артимович О. в судовому засіданні просив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-19 КУпАП та призначити йому покарання у виді мінімального штрафу.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши адміністративний матеріал, суд дійшов до таких висновків

Згідно із ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).
Згідно з вимогами ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ч. 2 ст. 172-19 КУпАП настає адміністративна відповідальність за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами, вчинене в умовах особливого періоду.
Оскільки норма ч. 2 ст. 172-19 КУпАП є бланкетною необхідно встановити, чи порушила особа норму спеціального законодавства, яке регулює правила поводження із зброєю, а також боєприпасами.
Так, відповідно до пункту 14 розділу І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 року № 359, військовослужбовцям забороняється зберігати боєприпаси поза розташуванням військової частини (удома, у гуртожитку, на робочому місці), та розсипом.
Відповідно до п. 17 Інструкції особиста зброя та боєприпаси військовослужбовцями отримуються (здаються) зі складу (на склад) РАО особисто. Категорично забороняється передавати (отримувати, здавати) особисту зброю та боєприпаси поза складом РАО військової частини.
Згідно з п. 2 Розділу X Інструкції, у разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику) (додаток 22).
З огляду на зазначені норми законодавства, у діях ОСОБА_1 , який після завершення бойового завдання не здав зброю та боєприпаси відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї та зберігав їх поза розташуванням військової частини (удома), вбачається порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами.
Частиною 2 ст.172-19 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення порушень, передбачених частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.
Частина перша ст.172-19 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами.
Тобто, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-19 КУпАП, необхідна наявність кваліфікуючої ознаки, а саме вчинення правопорушення в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Аналогічне визначення особливого періоду наведено і у ст.1 ЗУ «Про оборону України».
Так, відповідно до Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» затвердженого Законом України від 01.03.2014, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час.
Обставинами (умовами), що визначають момент настання особливого періоду є: оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення такого рішення до виконавців стосовно прихованої мобілізації, або момент введення воєнного стану в Україні чи окремих її місцевостях. Таким чином, часткова мобілізація, яка оголошувалася Указами президента України є складовою частиною особливого періоду. Виходячи із вищевикладеного вбачається, що особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час, частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, і на теперішній час не завершився.

Відповідно до Витягу з наказу, виданого т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 , старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 . З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, і перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, а отже така особа є у даному випадку суб`єктом адміністративної відповідальності.
Крім визнання ОСОБА_1 своєї винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-19 КУпАП, його винуватість підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
-даними протоколу про адміністративне правопорушення № 26 від 19.08.2026;
-даними письмових пояснень ОСОБА_1 від 19.08.2026 року;
-даними протоколу обшуку від 25.05.2026 року;
-даними висновку експерта №СЕ-19/111-26/31301-БЛ від 09.06.2026 року;
-даними висновку експерта №СЕ-19/111-26/31311-БЛ від 17.06.2026 року;
-даними службової характеристики від 23.06.2026 року, виданої ОСОБА_1 ;
-даними витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.05.2026 року;
-даними довідки форми №5 виданої ОСОБА_1 від 23.06.2026 року.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд з`ясував обставини, передбачені ст. 280 КУпАП.

З огляду на матеріали справи, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 25.05.2026 року, перебуваючи поза межами виконання бойового чи спеціального завдання, ОСОБА_1 допустив порушення встановленого порядку поводження, зберігання та використання закріпленої за ним табельної вогнепальної зброї та боєприпасів, яку він отримав відповідно до реєстраційного номера 2545/34/2 від 21.05.2026 року, та не здав після повернення з бойового завдання 22.05.2026 року.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-19 КУпАП, доведена повністю зібраними по справі доказами в розумінні ст. 251 цього кодексу, які оцінено судом у відповідності до норм ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.2 ст.172-19 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно положень ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є щире каяття правопорушника.
Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.
За таких обставин, вбачаючи в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-19 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, що відноситься до військових адміністративних правопорушень, враховуючи особу правопорушника, його ставлення до скоєного, вважаю, що на ОСОБА_1 потрібно накласти стягнення, яке передбачене санкцією ч.2 ст.172-19 КУпАП, у виді штрафу.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до п.12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Таким чином ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, 00 коп. 
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому цієї постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві, код бюджетної класифікації доходів - 21081100, Одержувач: УК у Деснянському районі/Деснянський район, Банк одержувача - Казначейство України (ЕАП); код ЄДРПОУ - 37993783, рахунок отримувача UA128999980313080106000026004.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а саме 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, 00 коп. 
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.
В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. 
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О.Л. Банах