Справа № 750/108/26 
Провадження № 1-кп/750/252/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року  колегія суддів Деснянського районного суду м. Чернігова у складі:

головуючого-судді:     ОСОБА_1 ,
суддів       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
з участю секретаря     ОСОБА_4 
прокурора      ОСОБА_5 
захисника       ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22025270000000114 від 13.06.2025 щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гірськ Корюківського району, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державною. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін та інші невстановлені на цей час представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об?єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв?язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зс рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.
Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об?єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі територію с. Гірськ Корюківського району Чернігівської області. Враховуючи вищезазначені обставини, не пізніше ніж на початку квітня 2022 року, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території тимчасово окупованого на той час с. Гірськ Корюківського району Чернігівської області, діючи умисно, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, всупереч вимог діючого законодавства України та порушуючи свій громадянський обов?язок, передбачений ст. 65 Конституції України щодо захисту Вітчизни, незалежності Чернігівської області. За надання вказаних відомостей ОСОБА_7 пропонував грошову винагороду.
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , 29 липня 2025 року, знаходячись на території російської федерації, більш точне місцезнаходження досудовим розслідуванням не встановлено, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 , повторно зв`язався через месенджер «WhatsApp» з місцевим жителем Чернігівської області, у ході бесіди з яким з?ясовував інформацію щодо розміщення іноземних найманців у старій лікарні у м. Городня, в селах Старі Боровичі і Нові Боровичі Корюківського району Чернігівської області. За надання вказаних відомостей ОСОБА_7 пропонував грошову винагороду.
За вищевказаних обставин ОСОБА_7 , у порушення вимог ст. 1, 2, 17, 65 Конституції України, зрадив українській державі, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України, а саме діючи умисно, з єдиним злочинним наміром спрямованим на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вступив на службу до збройних сил рф, чим здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту та, в подальшому надавав іноземній державі допомогу в проведені підривної діяльності проти України.
Таким чином, громадянин України ОСОБА_7 за викладених вище обставин обвинувачується у вчиненні державної зради - діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та обороноздатності, державній, економічній недоторканності, та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту та наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.03.2026 кримінальне провадження призначено до судового розгляду та ухвалено здійснювати спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Повістки про виклик ОСОБА_8 надсилались та публікувались відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 та ст. 323 КПК України шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газети «Урядовий кур`єр», а також шляхом розміщення повісток про виклик до суду на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на веб-сайті Деснянського районного суду м. Чернігова).
Обвинувачений ОСОБА_7 до суду жодного разу не з`явився, заяв та клопотань не подавав, показання суду не надавав, у зв`язку з чим судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 – адвокат ОСОБА_6 здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого, а саме був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, приймав участь у дослідженні доказів, виступав в судових дебатах.
З огляду на наявні в матеріалах справи чисельні документи на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_7 до слідчого (прокурора) та суду, направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що обвинувачений мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав б отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, самостійно обрати захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безоплатно.
Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Колегія суддів вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від правосуддя держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя колегія суддів оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), колегія суддів, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, повністю підтверджується сукупністю показів свідків та досліджених у порядку, встановленому ст. 358 КПК України та перевірених під час судового розгляду доказів.
Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 він знає, навчались разом, а до віни разом працювали, ставиться до нього негативно. Останній раз зустрічав ОСОБА_7 коли почалось у с. Гірськ повномасштабне вторгнення. В подальшому ОСОБА_7 писав повідомлення в соціальній мережі «Однокласники» та питав номер телефону ОСОБА_9 . Потім він писав у месенджері «WhatsApp», питав як справи та почав цікавитись військовими на території Чернігівщини, зокрема в районах с. Нові Боровичі, м. Городня, пропонував за гроші поїздити по цих місцях та подивитись де стоять наші військові, які саме, де проживають. ОСОБА_9 на прохання обвинуваченого жодних дій не вчиняв та ніякої інформації не повідомляв, кошти від нього не отримував. Крім того, ОСОБА_7 пропонував за гроші переправляти зброю через кордон. Також ОСОБА_7 телефонував ОСОБА_10 , де перебуває не казав, але повідомив, що в росії, зробив російський паспорт. З чуток та соціальних мереж свідку стало зрозуміло, що ОСОБА_7 служить на стороні ворога, крім того він бачив фото ОСОБА_7 у російській військовій формі, касці, бронежилеті. ОСОБА_9 також повідомив, що у ОСОБА_7 до війни були проблеми із законом та поліцією, а після повномасштабного вторгнення він допомагав російським військовим з гуманітарною допомогою, а потім пішов з ними. Свідка здивувало, що ОСОБА_7 перейшов на сторону ворога , у зв`язку з чим він звернувся до СБУ. Наразі зв`язок з ОСОБА_7 свідок не підтримує. 
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_7 , познайомилась з ним коли жила в с. Гірськ у сестри, ставиться до нього негативно. Зайшовши в соціальну мережу «Вконтакте» свідок побачила повідомлення від ОСОБА_7 «привет», спитала чи він служить, на що він відповів, що так, проти України, та написав «скоро встретимся». Після цього свідок все видалила та з ОСОБА_7 більше не спілкувалась. Це було приблизно в кінці 2024 - на початку 2025 року. Про те, що ОСОБА_7 воює на боці ворога їй стало відомо з чуток людей, також в соціальній мережі «Вконтакте» вона бачила його фото у військовій формі рф, касці та з автоматом. Наразі місце перебування ОСОБА_7 свідку не відомо. 
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_7 він знає, оскільки останній працював до війни в нього на пилорамі, ставиться до нього негативно. Зі слів батьків свідка, які проживають в с. Гірськ, та місцевих жителів свідку стало відомо, що після повномасштабного вторгнення ОСОБА_7 возив російським військовим на блок-пости їжу, допомагав їм роздавати гуманітарну допомогу, агітував людей за росіян, ходив по хатах та збирав людей для отримання гуманітарної допомоги від військових рф. Також свідку відомо, що ОСОБА_7 та ще декілька односельців виїхали з росіянами до рф, де ОСОБА_7 пішов служити проти України. Також свідок бачив фото ОСОБА_7 у військовій формі рф. Наразі місцезнаходження ОСОБА_7 та чи живий він, свідку невідомо. 
Також винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується наданими прокурором та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:
- протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_9 від 30.06.2025, де зафіксована інформація про спілкування між свідком та ОСОБА_7 за червень 2025 року, в тому числі щодо місцерозташування військових збройних сил України;
- протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо, відео контролю особи від 25.08.2025 та 02.09.2025, якими підтверджується спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за допомогою месенджеру «WhatsApp», а також пропозиції ОСОБА_7 щодо надання йому інформації про розташування військових в н.п. Городня;
- протоколом огляду документів від 01.07.2025 соц. сторінки в «Однокласниках», де зафіксовані особисті дані та фото ОСОБА_7 ;
- протоколами огляду мобільного телефону ОСОБА_9 від 13.08.2025, 03.09.2025 та 03.10.2025, де зафіксована переписка з ОСОБА_7 за період з липня по вересень 2025 року в месенджері «WhatsApp» щодо розташування військових ЗСУ на території Корюківського району, а також фото ОСОБА_7 , у тому числі у військовій формі зразка рф;
- протоколом огляду документів від 13.10.2025, а саме інформації, розміщеної в соц. мережі «Вконтакте» на особистій сторінці ОСОБА_7 , де розмішені його фотознімки, серед яких наявні фото, де він вдягнений у військову форму (дрібний піксель) - сучасну польову форму зс рф із шевроном «Мы русские с нами Бог», а також зі зброєю в руках, яка виготовляється рф та використовується у штурмових підрозділах зс рф;
- протоколами огляду телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 13.10.2025 та соц. мережі «Фейсбук» від 01.07.2025, де розміщені публікації про прийняття участі ОСОБА_7 в бойових діях на стороні збройних сил російської федерації із його фотознімки у військовій формі зразка рф;
- протоколами пред?явлення для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які впізнали ОСОБА_7 серед інших чоловіків, які зафіксовані на фото у військовій формі зі зброєю в руках;
- висновком за результатами судової портретознавчої експертизи від 26.12.2025, згідно якої на фотозображеннях, надісланих ОСОБА_7 у месенджері «WhatsApp» та на фотозображенні, розміщеному та збереженому в соц. мережі «В контакте» на сторінці ОСОБА_7 у військовій формі, зображена одна й та ж особа;
- офіційними відповідями Офісу Президента України, Міністерства оборони України та Прикордонного загону ім. Князя Володимира Великого, зібраними у порядку ст. 93 КПК України, якими підтверджуються приналежність ОСОБА_7 до громадянства України, а також входження військових підрозділів ( НОМЕР_2 мотострілецького полку, 144 мотострілецької дивізії, НОМЕР_3 загальновійськової армії) до складу збройних сил російської федерації та їх участь у бойових діях упродовж 2022 року на територіях Харківської та Луганської областей;
- протоколами тимчасового доступу до речей і документів операторів стільникового зв?язку України від 31.12.2025, за номером абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , відповідно до яких вказаний номер телефону на території України операторами моб. зв?язку «Київстар», «ВФ Україна» та «Лайфселл» не фіксувався;
- матеріалами виконання доручень слідчого, відповідно до яких встановлено місцеперебування ОСОБА_7 на території російської Федерації, та інші матеріали, відповідно до яких обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину знайшло своє підтвердження;
- матеріалами, які слугували підставою для початку досудового розслідування та надання у подальшому слідчим суддею дозволу на проведення спеціального досудового розслідування;
- іншими доказами, що були надані суду та досліджені у судовому засіданні, які, хоча й не мають доказів стосовно обставин та подій, але підтверджують належність і допустимість вищевказаних доказів.
Аналізуючи в сукупності перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, колегія суддів за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та обороноздатності, державній, економічній недоторканності, та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту та наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану.
Підстав для визнання недопустимими чи неналежними доказами наведених вище доказів, колегія суддів не вбачає. 
Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їхні наслідки, фактичні обставини провадження, особу винного – його вік, сімейний стан, відсутність даних щодо попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, у зв`язку з чим, на підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті закону, якою передбачене покарання за вчинене кримінальне правопорушення з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та буде відповідним скоєному.
Запобіжний захід обвинуваченому  ОСОБА_7  у виді тримання під вартою, необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. 
Процесуальні витрати на проведення судової портретознавчої експертизи у кримінальному провадженні в розмірі 4457 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-374, 376, 392-395 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі, строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна, що належить засудженому на праві власності.
Строк відбування основного покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 у порядку виконання цього вироку, після набрання ним законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу залишити тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 4457 грн процесуальних витрат на залучення експерта.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги – після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

СУДДІ:

ОСОБА_3     ОСОБА_1     ОСОБА_2