Справа № 201/8269/26
Провадження № 2/201/5187/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року       Соборний районний суд
міста Дніпра
Суддя Федоріщев С.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії,-
ВСТАНОВИВ:
Зміст позовних вимог.
03 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на свою користь суму нарахованої за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/1725/21 в розмірі 137 155,26 грн. та вирішити питання відшкодування її витрат по сплаті судового збору.
Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є донькою померлого ОСОБА_2 , пенсія якому була призначена відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Ще за життя ОСОБА_2 звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із вимогою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок пенсії та виплатити суму заборгованості з 05.03.2019 на підставі довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.01.2021 за №7/10085/4 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, а саме: Посадовий оклад ТР 21-3260,00 грн; оклад за військове званням підполковник -1020,00 грн; надбавка за вислугу років 50 % - 2140,00 грн. Надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 4173, 00 грн. Премія 95 % -3097; Всього - 8895,50 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №160/1725/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок пенсії та виплатити суму заборгованості ОСОБА_2 з 05.03.2019 на підставі довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.01.2021 за №ФД 91272 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, а саме: Посадовий оклад-3260,00 грн; оклад за військовим званням старший прапорщик -1020,00 грн; надбавка за вислугу років 50 % - 2140,00 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65 % - 4173, 00 грн., премія 95 % -3097,00 грн. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 по справі № 160/1725/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перерахунок та нараховано доплату в сумі 137155,26 грн за період з 05.03.2019 по 31.08.2021 (підтверджується листом ГУПФУ в Дніпропетровській області від 04.03.2026 №24519-12464/Д-01/8-0400/26. Сума боргу обліковується в органах Пенсійного фонду. 
Отже, померлому батьку Позивачки була нарахована, проте не виплачена пенсія у сукупному розмірі 137 155,26 грн.

Рух справи, позиція відповідача.
03 червня 2026 року протоколом автоматичного розподілу справ між суддями, справу розподіллено до розгляду судді Федоріщеву С.С.
09 червня 2026 року ухвалою судді справу прийнято до розгляду, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
16 червня 2026 року представник відповідача направила до суду відзив, у якому позовні вимоги не визнав, пославшись на те, що позивач пропустила строк звернення до відповідача за недоотриманою пенсією, належною спадкодавцю, а також на особливий порядок виплати таких пенсій, встановлений КМУ.
Позивачка своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористалася.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2 , пенсія якому була призначена відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
Ще за життя ОСОБА_2 звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із вимогою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок пенсії та виплатити суму заборгованості з 05.03.2019 на підставі довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.01.2021 за №7/10085/4 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, а саме: Посадовий оклад ТР 21-3260,00 грн; оклад за військове званням підполковник -1020,00 грн; надбавка за вислугу років 50 % - 2140,00 грн. Надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 4173,00 грн. Премія 95 % -3097; Всього - 8895,50 грн. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №160/1725/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок пенсії та виплатити суму заборгованості ОСОБА_2 з 05.03.2019 на підставі довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.01.2021 за №ФД 91272 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, а саме: Посадовий оклад-3260,00 грн; оклад за військовим званням старший прапорщик -1020,00 грн; надбавка за вислугу років 50 % - 2140,00 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65 % - 4173, 00 грн., премія 95 % -3097,00 грн.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 по справі № 160/1725/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перерахунок та нараховано доплату в сумі 137155,26 грн за період з 05.03.2019 по 31.08.2021 (підтверджується листом ГУПФУ в Дніпропетровській області від 04.03.2026 №24519-12464/Д-01/8-0400/26. Сума боргу обліковується в органах Пенсійного фонду.
Отже, померлому батьку Позивачки була нарахована, проте не виплачена пенсія у сукупному розмірі 137 155,26 грн. 

Норми права та мотиви суду.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХII (надалі — Закон № 2262).
Відповідно до статті 61 Закону № 2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Отже, Закон № 2262 визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. 
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.05.2023 по справі №420/288/21. Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Порядок №3-1).
Відповідно до пункту 3 Порядку №3-1 така заява подається заявником до органу, що призначає пенсію. 
Згідно з пунктом 9 Порядку №3-1 разом із заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи: 
1) свідоцтво про смерть пенсіонера;
2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника;
3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
В даному випадку Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявою від 05.02.2026 про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю її батька - ОСОБА_2 . Разом із заявою було подано документи, які підтверджують факт родинних зав`язків із померлим, факт проживання з померлим на день його смерті та документи, що підтверджують перерахунок пенсії ОСОБА_2 .
Звернення до Відповідача із зазначеною заявою відбулося після того, як Позивачці стало відомо, що в органах Пенсійного фонду обліковується заборгованість, яка виникла в результаті проведених перерахунків на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/1725/21. При цьому, за твердженням позивачки, під час звернення Позивачки до органів Пенсійного фонду із заявою від 25.03.2025 щодо виплати допомоги на поховання за померлого батька, їй не було повідомлено про наявну суму заборгованості, доказів протилежного суду не надано.
До теперішнього часу виплата нарахованої за рішеннями суду заборгованості у розмірі 137 155,26 грн, Відповідачем не здійснена.
Так, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.03.2026 №24519-12464/Д-01/8-0400/26, у відповідь на зазначену заяву було надано формальну відписку, та повідомлено, що «..за приписами статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Оскільки відповідної заяви на недоотриману пенсію, протягом визначеного законодавством терміну, від Вас не надходило, питання щодо отримання доплати пенсії на виконання рішень суду необхідно вирішувати в судовому порядку.»
В той же час, органами Пенсійного фонду під час оформлення виплати допомоги на поховання не було повідомлено про наявну суму заборгованості за рішенням суду. Отже врегулювати питання в досудовому порядку не вбачається за можливе.
Тобто, Відповідачем не заперечується наявна сума боргу, що виникла в результаті здійснення перерахунку відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Із відповіді на заяву Позивачки, вбачається, що Відповідач добровільно не виплатить суму заборгованості в розмірі 137 155,26 грн. Із зазначеного слідує спонукання Відповідачем до звернення ОСОБА_1 до суду, та є заздалегідь умисним та вчинено з метою “затягування” справи, оскільки відносини при переході до правонаступників належних спадкодавцеві соціальних виплат, зокрема пенсійних коштів не є спадковими, тобто норми спадкового права у цих відносинах не застосовуються.
Відповідно до статті 61 Закону №2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Факт того, що Позивачка підпадає під категорію осіб, що мають право на отримання пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера є те, що ОСОБА_2 є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого повторно серії НОМЕР_1 . Зміна прізвища Позивачки підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .
Також, факт проживання підтверджується довідкою від 30.04.2025 №232/02-14 яка видана Черкаською селищною радою Самарівського району Дніпропетровської області та №465 від 20.04.2026, яка видана Центром надання адміністративних послуг Черкаської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області, в якій зазначено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_1 (донька), ОСОБА_4 (онука). 
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем на все майно ОСОБА_2 , оскільки практично одразу пішла із життя його дружина – ОСОБА_3 , а саме 08.04.2025, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , доказів протилежного суду не надано.
Таким чином, належним способом захисту порушеного права Позивачки є стягнення нарахованої за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі 160/1725/21 заборгованості в сумі 137 155,26 грн на користь ОСОБА_1 .
Зміст статті 61 Закону України № 2262, що визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; примусове виконання обов`язку в натурі тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст. 16 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України).
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. 
Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.
Сума пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера охоплює собою всю суму заборгованості Пенсійного фонду України, у тому числі, кошти, які нараховані на виконання рішення суду, але невиплачені. 
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц Велика Палата Верховного Суду проаналізувавши правовідносини, що виникли у цій справі, дійшла висновку, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки у цій справі предметом позову є майнова вимога позивача, що стосується визнання за нею право власності на майно - грошові кошти, які належали до виплати її померлому чоловіку.
Крім того, такий підхід застосований також Касаційним цивільним судом у складі зокрема, у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 355/323/17, де суд, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка вказав, що аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд виходив з того, що оскільки особі за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі постанов Березанського міського суду Київської області від 12 серпня 2009 року та Апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2011 року, позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті, а тому набула права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії).
Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум.
Подібні висновки щодо розгляду спорів, які стосуються виплати недоодержаних сум пенсії, в порядку цивільного судочинства за позовом спадкоємця до органу пенсійного фонду, неодноразово висловлені Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17 (позов про стягнення з органу пенсійного фонду у порядку спадкування неодержані за життя спадкодавиці (матері позивача) підвищення до пенсії й додаткової пенсії, щорічної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування), а також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28 квітня 2022 року у справі №428/3913/20 (позов про стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера в порядку спадкування), від 30 листопада 2022 року справа № 638/19167/19 (спір щодо стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера).
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Касаційного адміністративного суду від 15.12.2023 року у справі №805/2628/18-а. 
Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: 
- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; 
-право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця.
Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. 
Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця.
Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК).
Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. 
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. 
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. 
Підпункт 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини): отже, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. В свою чергу, Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 03.08.2022 року у справі № 580/4047/21, де вказано, що саме судами цивільної юрисдикції вирішуються спори про виплату недоотриманої пенсії.
З огляду на викладене, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227, 1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії - задовольнити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , суму нарахованої за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/1725/21 в розмірі 137 155,26 грн.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань 1371,55 грн витрат на оплату судового збору на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ 21910427, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя           С.С. Федоріщев