ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року
м. Київ
справа № 405/7039/21
провадження № 51-120км26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , 
ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції), 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року в кримінальному провадженні № 2021120000000174 за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, жителя    АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 367 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення.
2. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
3. Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він, за детально викладених в обвинувальному акті обставин, обіймаючи посаду заступника начальника відділу якості та технічного контролю Державного підприємства «Агентство місцевих автомобільних доріг» (далі - Замовник), будучи службовою особою, відповідальною за здійснення технічного нагляду за об`єктом будівництва, на яку покладено контроль за виконанням робіт на об`єктах згідно з технічною документацією, технологією та нормативними документами, за додержанням обсягів фактично виконаних робіт згідно з актами форми КБ-2в та умовами укладених договорів і поточними планами та приймання виконаних обсягів робіт, діючи від імені та в інтересах Замовника, неналежно виконавши покладені на нього службові обов`язки щодо здійснення контролю обсягів і якості виконаних робіт за договорами підряду № 124/19 від 06 серпня 2019 року та № 200/19 від 21 жовтня 2019 року з Дочірнім підприємством «Кіровоградський облавтодор» ВАТ ДАК Автомобільні дороги України» (далі - Підрядник), прийняв роботи за вказаними договорами та підписав звітні документи, внаслідок чого Замовником безпідставно сплачено Підряднику за цими договорами 794 617,34 грн та 307 298,78 грн відповідно.
4. Причиною завищеної вартості виконаних робіт по об`єкту: «Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення О 121403 Новоукраїнка - Глодоси на ділянці км 2+150 - км 10+350» полягала у необґрунтованому завищенні виконавцем робіт кількісних показників матеріальних ресурсів, що супроводжувалось внесенням у звітну документацію завідомо неправдивих даних, що відповідно до положень п. 6.4.4.1 ДСТУ [5], п. 6.3.3 ДСТУ [6], вважається порушеннями чинного порядку визначення вартості будівництва, які призводять до необґрунтованого завищення загальної вартості фактично виконаних робіт та безпідставного перерахування Підряднику такої завищеної суми за рахунок коштів державного бюджету.
5. Підписавши вказані в обвинуваченні акти виконаних робіт, ОСОБА_7 підтвердив факти виконання робіт Підрядником, в тому числі здійснення ним перевірки та відповідність об`ємів, якості фактично виконаних робіт проектним рішенням, вимогам будівельних норм та правил, стандартам і технічним умовам.
6. Отже, ОСОБА_7 у порушення вимог пунктів 5, 6 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 903 від 11 липня 2007 року «Про авторський та технічний нагляд під час будівництва об`єкта архітектури», пунктів 17, 32 договорів підряду № 124/19 від 06 серпня 2019 року та № 200/19 від 21 жовтня 2019 року, фактично перебуваючи і здійснюючи свої повноваження за місцем роботи у м. Кропивницькому, в період часу з 06 серпня 2019 року по 31 грудня 2019 року (більш точного часу встановити не виявилось можливим), будучи службовою особою, відповідальною за здійснення кваліфікованого технічного нагляду за об`єктом «Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення О 121403 Новоукраїнка - Глодоси на ділянці км 2+150 - км 10+350» (45233142-6 Ремонт доріг), не усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх усвідомлювати, неналежно виконавши покладені на нього службові обов`язки щодо здійснення контролю обсягів та якості виконаних робіт за договорами, підтвердив неправдиві відомості, внесені Підрядником до актів примірної форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за договорами № 124/19 від 06 серпня 2019 року та № 200/19 від 21 жовтня 2019 року, шляхом їх підписання. Тим самим ОСОБА_7 неналежно виконав свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, оскільки не здійснив належну перевірку об`ємів фактично виконаних робіт відповідно до умов договорів, проектно-кошторисної та звітної документації, будь-яких заходів щодо усунення недоліків не вжив, що у подальшому призвело до безпідставного завищення вартості та обсягу робіт за вказаними договорами в загальному розмірі 1 101 916,12 грн, які сплачено Замовником, що своєю чергою спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі ДП «Агентство місцевих автомобільних доріг» у виді збитків на зазначену суму.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
7. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які призвели до безпідставного, на його думку, виправдання ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Даючи власну оцінку доказам у кримінальному провадженні, відмінну від їхньої оцінки судами попередніх інстанцій, стверджує, що ОСОБА_7 неналежним чином здійснювався приймальний контроль виконаних робіт на об`єкті будівництва, внаслідок чого зі спливом невеликого проміжку часу дорожній одяг на ділянці ремонту зазнав деформації, а неналежне виконання ним своїх службових обов`язків призвело до тяжких наслідків у вигляді завдання збитків державі. При цьому не погоджується з рішенням суду про визнання недопустимим доказом висновку судової будівельно-технічної експертизи та звертає увагу на те, що судами не враховані положення Державних будівельних норм (далі - ДБН), зокрема, щодо порядку здійснення приймання виконаних робіт та гарантійного строку експлуатаційної придатності шарів дорожнього одягу, а також не надано належної оцінки доказам, які вказують на недостовірність даних, наведених у товаро-транспортних накладних, щодо перевезення асфальтобетонної суміші до об`єкта ремонтних робіт та її невикористання на цьому об`єкті. Крім того, посилається на обмеження прокурора в часі для виступу з промовою на підтримку висунутого обвинувачення під час судових дебатів в апеляційній інстанції. 
Позиції інших учасників судового провадження
8. На касаційну скаргу надійшло заперечення сторони захисту.
9. У засіданні суду касаційної інстанції прокурори підтримали касаційну скаргу і просили її задовольнити.
10. Захисник та виправданий, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце касаційного розгляду, в засідання суду касаційної інстанції не з`явилися. У запереченні на касаційну скаргу захисник рішення суду апеляційної інстанції підтримав, просив здійснювати касаційний розгляд без його та виправданого участі.
Мотиви Суду
11. Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників касаційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
12. За приписами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
13. Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
14. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим 
(ст. 370 КПК України). Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку, та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції.
15. Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
16. Частиною 2 ст. 17 КПК України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
17. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
18. Статтею 62 Конституції України передбачено, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
19. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погодившись з виправдувальним вироком щодо ОСОБА_7 , прокурор оскаржив його до апеляційного суду.
20. Відхиляючи апеляційну скаргу прокурора, суд апеляційної інстанції виходив із того, що усупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення є неконкретним і незрозумілим, не містить чіткого опису обставин вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, що своєю чергою не відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України. Водночас сторона обвинувачення не довела, що в силу посадових обов`язків обвинувачений був зобов`язаний і мав реальну можливість контролювати отримання та відвантаження на об`єкті будівництва асфальтобетону з метою контролю об`ємів отриманої суміші.
21. Згідно з показаннями ОСОБА_7 , який своєї винуватості в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав і розповів детально, як ним здійснювався контроль якості та технічний контроль на об`єкті будівництва, контроль виконаних робіт він здійснював шляхом перевірки геометричних параметрів і квадратури, їх відповідності технічним параметрам. Для перевірки на місці він брав із собою рулетку, колесо кубіметр. Також здійснювався візуальний контроль. Контроль відбувається за рахунок перевірки відповідності геометрії та квадратури виконаних робіт наявним накладним з доставленим асфальтобетоном чи іншими складовими в залежності від етапу роботи. Лише тільки в лабораторних умовах можна перевірити щільність/товщину виконаних робіть. Зазначив, що він не має повноважень робити кернування з метою визначення щільності укладеного асфальтобетону. Виїжджаючи на ділянку, він перевіряв, чи виконано самий такий обсяг робіт, який підтверджено документально. Також пояснив, що в інкримінований період здійснював технічний нагляд більше ніж за десятьма об`єктами, перебувати кожен день на одному об`єкті не міг. До його обов`язків не входило зважування автомобілів, які привозять асфальтобетон.Товаро-транспортними накладними і паспортами на бетон займаються майстри ділянок, вони ж ведуть журнали виконаних робіт.
22. Зазначені показання ОСОБА_7 об`єктивно нічим не спростовані, наявність у нього повноважень щодо здійснення кернування у ході проведення технічного нагляду за об`єктом будівництва, як і особистого контролю за кількістю будівельних матеріалів, що постачаються на об`єкт, не встановлена.
23. Проаналізувавши показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що вони носять загальний характер, стосуються організації роботи з ремонту дороги, постачання матеріалів на об`єкт, прийняття виконаних робіт, повноважень інженера з технічного нагляду, не суперечать показанням ОСОБА_7 та не вказують на наявність у його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. При цьому свідок ОСОБА_8 підтвердив, що ОСОБА_7 перебував на об`єкті будівництва, де виконував покладені на нього функціональні обов`язки, надавав відповідні вказівки щодо робіт, котрі проводились, матеріалу і таке інше. Повідомив, що водії не могли у зв`язку зі своїми функціональними обов`язками бачити обвинуваченого на об`єкті й сам обвинувачений не міг контактувати на об`єкті з ними.
24. Даючи оцінку висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 квітня 2021 року, суди у тому числі зазначили, що відбір та визначення міцності асфальтобетону по кернах є невід`ємним етапом будівництва доріг. Керн є взятою пробою дорожнього покриття, вирубаною з полотна за допомогою спеціальної машини. Відбір та визначення міцності асфальтобетону по кернах проводиться за такою схемою: співробітниками дорожньої лабораторії здійснюється забір зразків для дослідження (або замовник надає керни самостійно), у лабораторії із застосуванням високоточного обладнання проводять випробування міцності асфальту керном, створюється протокол проведених випробувань досліджуваного матеріалу. Співробітниками лабораторії створюються протоколи випробувань у суворій відповідності діючим будівельним нормативам. 
25. Водночас відповідно до ДБН В. 2.3-4:2015 Автомобільні дороги. Частина І. Проектування. Частина II. Будівництво та Зміни №1 до нього від 26 березня 2019 року, затвердженої Наказом від 26 березня 2019 року № 84 Про затвердження Зміни №1 ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина I. Проектування. Частина II. Будівництво» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, зокрема п. 21.9. Розділу 21, з метою встановлення об`єктивних значень товщин асфальтобетонних шарів та фізико-механічних показників асфальтобетону при прийманні закінчених робіт відбирання кернів потрібно здійснювати у період не раніше ніж через добу та не пізніше шести місяців після влаштування відповідних шарів.
26. Як встановлено у цьому кримінальному провадженні, роботи з ремонту автомобільної дороги О121403 Новоукраїнка - Глодоси на ділянці км 2+150 - км 10+350 виконувались у період з жовтня по грудень 2019 року. Протокол випробування матеріалів №614 від 24 грудня 2020 року складений через дванадцять місяців після завершення будівельних робіт. А протокол випробування матеріалів №210/1 від 05 квітня 2021 року складений через шістнадцять місяців після завершення будівельних робіт на об`єкті. Експертом у висновку також було зазначено, що з моменту завершення поточного ремонту об`єкта дослідження і до моменту проведення візуально-інструментального огляду в натурі пройшло один рік і три місяці. Тобто суд першої інстанції, з яким погодився також апеляційний суд, обґрунтовано виснував, що, враховуючи п. 21.9 ДБН В.2.3-4:2015, зазначені вище протоколи випробування матеріалів можуть не відображати об`єктивних значень товщин асфальтобетонних шарів та фізико-механічних показників асфальтобетону і використовувати їх для визначення фактичних характеристик укладеного на дорозі асфальтобетону неможливо.
27. Свідок ОСОБА_12 , який особисто відбирав керни на ділянці дороги, повідомив, що йому відомо про те, що керни потрібно відбирати не пізніше шести місяців відтоді, як шари дороги були укладені, однак, даних, коли дорога була здана в експлуатацію, у нього не було.
28. Суди встановили, що висновок судової будівельно-технічної експертизи не містить докладного опису досліджень, на підставі яких судовий експерт дійшов висновку про відсутність у наданих на дослідження зразках кернів вирівнюючого шару із асфальтобетонної суміші, у ньому експерт використовує загальні фрази, що не узгоджується з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 102 КПК України. Оскільки, незважаючи на вжиті судом заходи, забезпечити прибуття в судове засідання експерта для допиту з метою роз`яснення висновку не видалося можливим, виниклі у суду запитання залишилися не з`ясованими, у тому числі залишилося не зрозумілим, яким чином судовий експерт проводив дослідження якості кернів за допомогою курвиметра та фотоапарату.
29. З огляду на наведене вище, апеляційний суд підтримав позицію суду першої інстанції, який визнав висновок судової будівельно-технічної експертизи від 30 квітня 2021 року недопустимим доказом і зазначив, що, оскільки роботи з ремонту автодороги було проведено у 2019 році, шестимісячний строк, встановлений законодавством для забору кернів після влаштування відповідних шарів автодороги збіг, проведення у даному кримінальному провадженні повторної судової будівельно-технічної експертизи є неможливим. З такими аргументами погоджується також колегія суддів касаційного суду.
30. Також суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, визнав недопустимим доказом висновок судової економічної експертизи, оскільки він є похідним від висновку судової будівельно-технічної експертизи, який визнано судом недопустимим.
31. Інші досліджені під час судового розгляду докази не підтверджують винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
32. Відповідно до ч. 1 ст. 367 КК України службовою недбалістю є невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Частиною 2 цієї статті передбачено відповідальність за вчинення того самого діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
33. Як правильно зазначив апеляційний суд, відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків службової особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи. Сфера службової недбалості визначається межами службової компетенції службової особи, колом її повноважень. При цьому відповідальність за ст. 367 КК України настає лише тоді, коли службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином. Така можливість зумовлена об`єктивними (наявність належної охорони товарно-матеріальних цінностей, адекватний обсяг роботи, правомірна поведінка інших працівників тощо) та суб`єктивними факторами (досвід і кваліфікація службової особи, рівень її освіти, тощо). Для висновку про наявність у діях особи об`єктивної сторони службової недбалості необхідно встановити, які конкретні обов`язки й у якому порядку вона повинна була виконати в існуючій обстановці.
34. Проте у цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення не було надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку були б достатніми для прийняття рішення про доведеність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, що стало підставою для ухвалення виправдувального вироку.
35. Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора на виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції належним чином перевірив викладені у ній доводи, які за змістом аналогічні доводам у касаційній скарзі прокурора, погодився з висновками суду першої інстанції щодо виправдання обвинуваченого та мотивами прийнятого ним рішення і законно й обґрунтовано постановив залишити цей вирок без змін, із чим погоджується також колегія суддів касаційного суду. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, у ній дано аргументовані відповіді на всі доводи апеляційної скарги прокурора.
36. За клопотанням прокурора апеляційний суд повторно дослідив докази у кримінальному провадженні в межах процедури апеляційного перегляду, при цьому надавши прокурору та іншим учасникам апеляційного провадження достатній час для виступів на підтримку своїх позицій під час проведення судового слідства і в судових дебатах. Оцінивши докази з дотриманням вимог ст. 94 КПК України, апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про те, що вони не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні.
37. Під час касаційного провадження колегією суддів не встановлено таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які могли би бути безумовними підставами для скасування оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції та вплинули на остаточність судових рішень у цьому кримінальному провадженні. 
38. При цьому суд касаційної інстанції звертає увагу, що, як неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine) від 09 грудня 1994 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001 року).
38. На підставі вищенаведеного Суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 слід залишити без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, колегія суддів 
ухвалила:
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року щодо  ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3