ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"30" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/2613/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Драганової А.І. розглянувши справу №916/2613/25 
за позовом: Керівника Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області (67400, Одеська область, Роздільнянський р-н, м. Роздільна, вул. Ярослава Мудрого, буд. 8) в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, Код ЄДРПОУ 40477150) та Національної служби здоров`я України (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 19, Код ЄДРПОУ 42032422) 
до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю “ХЛР” (01021, м. Київ, вул. Печерський узвіз, буд. 13, офіс 132, Код ЄДРПОУ 42820893) та Комунального некомерційного підприємства “РОЗДІЛЬНЯНСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА ЛІКАРНЯ” Роздільнянської міської ради (67400, Одеська обл., Роздільнянський р-н, м. Роздільна, вул. Європейська, буд. 1, Код ЄДРПОУ 01998851) 
про визнання недійсним договору в частині та стягнення 81755,70 грн. 

за участю представників:
від прокуратури: Шунькіна Н.О. посвідчення; 
від позивачів: не з`явились; 
від відповідачів: 1. Кучер Я.Г. ордер; 
2. не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року керівник Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби та Національної служби здоров`я України до Товариства з обмеженою відповідальністю “ХЛР” та Комунального некомерційного підприємства "Роздільнянська багатопрофільна лікарня" Роздільнянської міської ради, в якому, з урахуванням прийнятої до розгляду заяви про зміну предмету позову, просив:
- визнати недійсним пункт 3.2 договору № 44 від 03 червня 2024 року, укладеного між відповідачами в частині включення податку на додану вартість до ціни аналізатора гематологічного автоматичного ВС-6000 у розмірі 81 755,70 грн;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ХЛР” в дохід Державного бюджету України безпідставно надмірно сплачені бюджетні кошти у сумі 81 755,70 грн.
Господарський суд Одеської області рішенням від 27.11.2025, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026, у справі № 916/2613/25 позов задовольнив. Визнав недійсним пункт 3.2 Договору №44 від 03.06.2024, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством “Роздільнянська багатопрофільна лікарня” Роздільнянської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю “ХЛР” в частині включення податку на додану вартість до ціни аналізатора гематологічного автоматичного ВС-6000 у розмірі 81 755,70 грн. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю “ХЛР” в дохід Державного бюджету України безпідставно надмірно сплачені бюджетні кошти у сумі 81 755,70 грн. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю “ХЛР” на користь Одеської обласної прокуратури 4 844,80 грн витрат зі сплати судового збору.
Постановою Верховного Суду від 09.04.2026 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ХЛР” було задоволено, рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2025р. та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 у справі № 916/2613/25 скасовано, справу № 916/2613/25 направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026р., справу №916/2613/25 передано на розгляд судді Погребної К.Ф. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.05.2026р. справу № 916/2613/25 було прийнято до провадження, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.05.2026р. в порядку ч.3 п.2 ст. 185 ГПК України підготовче засідання було закрито та призначено відповідну справу до розгляду по суті в судовому засіданні. 
05.05.2026р. за вх. №15627/26 до суду від позивача - Національної служби здоров`я України надійшло клопотання, згідно якого останній просить суд судові засіданні по справі №916/2613/25 проводити без участі представника Національної служби здоров`я України.
15.05.2026р. за вх. №16888/26 до суду від прокурора надійшли письмові пояснення по суті спору з урахуванням висновків Верховного суду викладених в постанові від 09.04.2026р. згідно яких прокурор заявлені ним позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. 
18.05.2026р. за вх. №17030/26 до суду від відповідача 1 надійшли письмові пояснення по суті з урахуванням висновків Верховного суду викладених в постанові від 09.04.2026р. згідно яких відповідач заявлені позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить суд в їх задоволенні відмовити повністю.
Позивач - Південний офіс Держаудитслужби в судові засідання не з`являвся. Про дату, час та місце проведення засідання суду був належним чином повідомлений, шляхом скерування ухвал суду в систему “Електронний суд”, які доставлені в електронний кабінет останнього, що підтверджується довідками про доставку документа в кабінет електронного суду, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".
Відповідач 2 в судові засідання не з`являвся. Про дату, час та місце проведення засідання суду був належним чином повідомлений, шляхом скерування ухвал суду в систему “Електронний суд”, які доставлені в електронний кабінет останнього, що підтверджується довідками про доставку документа в кабінет електронного суду, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".
Судом в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. 
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Як вказує прокурор, за результатами опрацювання даних оприлюднених на веб-порталі «Рrozorrо - публічні закупівлі» (посилання https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2024-05-15-005460-a встановлено, що КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради (далі – Замовник, КНП «Роздільнянська БПЛ») (код ЄДРПОУ 01998851) проведено відкриті торги з особливостями, за результатами яких з Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЛР» (далі – Постачальник, ТОВ «ХЛР») 03.06.2024 укладено договір № 44 (далі - Договір) на суму 4 129 999,62 грн, у тому числі ПДВ в сумі 270 186,89 грн.
Джерело фінансування – кошти Національної служби здоров`я України.
Відповідно до п. 1.1., 13.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Замовника, товар Аналізатор гематологічний, автоматичний біохімічний аналізатор, автоматичний аналізатор-коагулометр за ДК 021:2015:38430000-8 - Детектори та аналізатори (далі — Товар), визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації (Додаток 1 до Договору), а Замовник зобов`язується прийняти Товар та сплатити його вартість у порядку та на умовах, що визначено цим Договором. Невід`ємною частиною цього Договору є Додаток 1 Специфікація.
Згідно Специфікації (Додаток № 1) до Договору постачальник передає:
1. Аналізатор гематологічний автоматичний ВС-6000 (КОД НК 35476 Аналізатор гематологічний ІVD (діагностика in vitro ), автоматичний) в кількості 1 шт., ціна за одиницю без ПДВ – 1 168 224,30 грн., а ціна за одиницю з ПДВ – 1 250 000,00 грн.;
2. Аналізатор біохімічний автоматичний BS-430 в комплекті (Код НК 56669 Біохімічний автоматичний аналізатор метаболічного профілю IVD (діагностика in vitro ) стаціонарний) в кількості 1 шт., ціна за одиницю без ПДВ – 1 616 822,43 грн., а ціна за одиницю з ПДВ – 1 730 000,00 грн.;
3. Автоматичний коагулометр С3100 (Код НК: 56689 Автоматичний лабораторний коагулометр IVD (діагностика in vitro)) в кількості 1 шт., ціна за одиницю без ПДВ – 1 074 766,00 грн., а ціна за одиницю з ПДВ – 1 149 999,62 грн.
За змістом п.п. 3.2., 3.3. Договору, ціна Договору становить 4 129 999,62 грн., у т.ч. ПДВ – 270 186,89 грн. Ціна цього Договору включає: ціну Товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією Товару Замовнику, всі витрати Постачальника, враховуючи вартість транспортних послуг на доставку Товару до місця поставки, визначеного цим Договором, здійснення вантажно-розвантажувальних послуг при поставці Товару.
Відповідно до п. 5.6. Договору, датою поставки Товару є дата, коли Товар було передано у власність Замовника в місці поставки з моменту та на підставі підписаної Сторонами видаткової накладної Товару. Товар вважається переданим Замовнику у кількості та якості в місці поставки з моменту та на підставі підписаної Сторонами видаткової накладної Товару.
Право власності на Товар переходить від Постачальника до Замовника з моменту підписання Сторонами видаткової накладної Товару та передання Товару Замовнику в місці поставки (п. 5.8. Договору).
Згідно видаткової накладної № ЛР013814 від 12.06.2024 КНП «Роздільнянська БПЛ» отримала аналізатор гематологічний автоматичний ВС-6000 та автоматичний коагулометр С3100.
Пунктом 4.1. визначено, що Розрахунки за фактично отриманий Товар здійснюються згідно рахунків/рахунків-фактури та накладних/видаткових накладних, з відстрочкою платежу до 10 календарних днів.
Відповідно до п. 11.1 Договору, останній набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками обох Сторін, скріплюється печатками Сторін (за наявності) і діє до 31 грудня 2024 року, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що свідчить про набрання ним чинності.
В подальшому, як вказує прокурор, між сторонами проведено розрахунок по Договору, а саме: згідно платіжної інструкції № 530 від 17.06.2024 КНП «Роздільнянська БПЛ» сплачено грошові кошти в сумі 2 399 999,62 грн., в тому числі ПДВ в сумі 157 009,32 грн. ТОВ «ХЛР» за поставку вищевказаного товару.
Як зазначає прокурор, з наведеного вбачається, що сплачено за аналізатор гематологічний автоматичний ВС-6000 1 250 000,00 грн., у тому числі ПДВ – 81 775,70 грн., а за автоматичний коагулометр С3100 1 149 999,62 грн., у тому числі ПДВ – 75 233,62 грн.
Поряд з цим, прокурор наголошує, що положення п. 1 Специфікації (Додаток № 1) до Договору суперечать підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу, в частині включення ПДВ до ціни аналізатора гематологічного автоматичного ВС-6000.
Так, за посиланнями прокурора, 17.03.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15.03.2022, яким було внесено зміни, зокрема, до Розділу XX "Перехідних положень" Податкового кодексу України, та відповідними змінами до пункту 32 підрозділу 2 вказаного Розділу передбачено режим звільнення від оподаткування ПДВ операцій з ввезення та постачання на митній території України окремих товарів для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.
Відповідно до підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та абзацу третього пункту 4-1 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України: «Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України»: лікарських засобів та медичних виробів відповідно до підпункту "в" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, що призначені для використання закладами охорони здоров`я, учасниками антитерористичної операції, особами, що беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я, за переліком, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Прокурор зазначає, що Державна митна служба України у листі № 19/19-02-04//1604 від 04.04.2025, як відповідь на лист Роздільнянської окружної прокуратури № 62-1078вих-25 від 12.03.2025, повідомила що за даними Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів протягом 2022-2024 років ТОВ «ХЛР» (код ЄДРПОУ 42820893) здійснювало митне оформлення товарів, вказаних у листі.
Крім того, на запит Роздільнянської окружної прокуратури № 62-4450ВИХ-24 від 09.12.2024, Головне управління ДПС в Одеській області в листі № 32/5/15-32-04-05-05 від 01.01.2025 зазначило, що вищезазначений режим звільнення від оподаткування ПДВ до операцій з постачання лікарських засобів та медичних виробів на митній території України, застосовується за умови, що такі лікарські засоби та медичні вироби: 1. Призначені для використання у відповідних заходах окремими суб`єктами, визначеними у пункті 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України. Інформація щодо цілей використання медичних виробів може бути зазначена у договорі на постачання таких лікарських засобів та медичних виробів, укладеному між постачальником та покупцем; 2. Включені до Переліку №1447. При дотриманні таких умов операції з постачання медичних виробів підлягають звільненню від оподаткування ПДВ.
За посиланнями прокурора, згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 25.02.2022 за № 379, на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2024 за № 64/2022 та враховуючи оперативну ситуацію з надходження поранених на території країни визначено організацію роботи всіх закладів охорони здоров`я, які перебувають в сфері управління, для забезпечення безвідмовного надання медичної допомоги усім постраждалим та пораненим.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 за № 1447 (Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 992 від 15.09.2023, № 9 від 05.01.2024, № 595 від 24.05.2024) затверджено перелік лікарських засобів та медичних виробів, що ввозяться та постачаються на митну територію України під час воєнного стану, в якому міститься, зокрема, аналізатор гематологічний.
Прокурор звертає увагу, що з вищевикладених норм вбачається, що визначено чіткий перелік товарів, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість під час дії правового режиму воєнного стану.
Як вказує прокурор, опрацюванням офіційного сайту КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня», який на даний час лікарнею не використовується для висвітлення своєї діяльності, виявлено статтю від 16.11.2023 під назвою: «Роздільнянська БПЛ відділення переливання крові» https://rozdilnjanska-crl.mozello.com/novini/params/post/4385730/, яка перебуває у відкритому доступі.
Так, як зазначає прокурор, у вищевказаній статті від імені адміністрації Роздільнянської БПЛ проінформовано, що діяльність відділення переливання крові направлена на удосконалення трансфузійної допомоги та переливання донорської крові хворим під час операції та допомога пораненим військовим. Відділення виконує функцію трансфузійного центру, який знаходиться у м. Одеса, просп. Бесквітний, 2. Донорська кров проходить тестування в ООСПК. У відділенні організовано банк крові, оснащений низькотемпературними холодильниками (-40) центрифугами, що дозволяє повністю забезпечити хворих в достатній кількості свіжозамороженої плазми різних груп. Також зазначено, що Роздільнянська БПЛ запрошує всіх охочих та небайдужих з 9:00-12:00 год. з понеділка по середу підтримати військових, що потребують лікування препаратами крові та здати кров за адресою: м. Роздільна, вул. Європейська, 1.
Крім того, прокурор звертає увагу, що в листі КНП «Роздільнянська БПЛ» № 214 від 28.05.2025 зазначено, що КНП «Роздільнянська БПЛ» є кластерною багатопрофільною лікарнею, яка надає допомогу цивільному населенню та військовим згідно Програми медичних гарантій. Аналізатор гематологічний автоматичний BC-6000 використовується в лікарні для надання допомоги хворим, які знаходяться на лікуванні в КНП «Роздільнянська БПЛ».
Прокурор наголошує, що КНП «Роздільнянська БПЛ» є медичним закладом охорони здоров`я, який використовує аналізатор гематологічний автоматичний BC-6000, що відповідає критеріям медичного обладнання, для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я, і операції з його ввезення та постачання звільняються від ПДВ відповідно до законодавства.
Таким чином, як вважає прокурор, враховуючи, що Договір укладений між КНП «Роздільнянська БПЛ» та ТОВ «ХЛР» в період дії положень підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, операція з постачання аналізатора гематологічного до Замовника повинна була здійснюватися без сплати ПДВ, а тому сторонами у Договорі безпідставно включено до ціни аналізатора гематологічного податок на додану вартість, чим порушено підпункт 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, як наслідок завищено його вартість на суму 81 775,70 грн.
На переконання прокурора, враховуючи вищенаведене, наявні підстави для визнання недійсним п. 3.2 Договору № 44 від 03 червня 2024, в частині включення податку на додану вартість до ціни аналізатора гематологічного автоматичного ВС-6000, а безпідставно сплачені кошти в якості податку на додану вартість мають бути повернуті до Державного бюджету України.
Отже посилаючись на вищенаведені обставини, Керівника Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області звернувся до суду з відповідним позовом за захистом порушеного права. 
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:
Стаття 2 ГПК України визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ГПК України).
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Так у справі що розглядаєтся виник спір з приводу погодження відповідачами при укладенні Договору № 44 від 03.06.2024р. ціни товару – аналізатора гематологічного автоматичного ВС-6000, з ПДВ у розмірі 81 775,70 грн, оскільки на думку прокурора це суперечить вимогам підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Проаналізувавши зміст Договору № 44 від 03.06.2024р. суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений договір, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.
Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).
Згідно з положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Наявні у матеріалах справи видаткова накладна №ЛР013814 від 12.06.2024р., яка підписані без зауважень, свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЛР» на виконання договору №44 від 03.06.2024р. поставило Комунальному некомерційному підприємству “РОЗДІЛЬНЯНСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА ЛІКАРНЯ” Роздільнянської міської ради, зокрема, аналізатор гематологічний автоматичний ВС-6000 вартістю 1 250 000,00 грн., у тому числі ПДВ – 81 775,70 грн., який був оплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №530 від 17.06.2024р. та не заперечується жодним учасником справи.
В силу статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.
Підстави недійсності правочину встановлені статтею 215 Цивільного кодексу України.
За умовами частин першої, третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Цивільний кодекс України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку, при цьому визнання такого правочину недійсним відбувається судом, по-перше, за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, а по-друге, якщо в результаті судового розгляду такого звернення буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину.
Положеннями частин першої-п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податок на додану вартість – це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX Податкового кодексу України.
За змістом підпунктів а) і б) пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
За своєю правовою суттю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем товару (замовником послуг).
Пунктами 30.1-30.2, 30.9 статті 30 Податкового кодексу України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору.
В силу підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України: лікарських засобів та медичних виробів відповідно до підпункту "в" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, що призначені для використання закладами охорони здоров`я, учасниками антитерористичної операції, особами, що беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я, за переліком, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Згідно з Переліком лікарських засобів та медичних виробів, що ввозяться та постачаються на митну територію України під час воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1447 від 27.12.2022 (Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 992 від 15.09.2023, № 9 від 05.01.2024, № 595 від 24.05.2024), до таких належить: аналізатор гемотологічний (поширюється на медичні вироби, зазначені у підпункті 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України).
Аналіз підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України свідчить, що операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів підлягають звільненню від оподаткування ПДВ на підставі цього пункту за наявності одночасно таких трьох умов:
1) медичні вироби постачаються для використання закладами охорони здоров`я, учасниками антитерористичної операції, особами, що беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації;
2) медичні вироби призначені для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я;
3) медичні вироби входять до переліку, встановленого Кабінетом Міністрів України, а саме: Переліку лікарських засобів та медичних виробів, що ввозяться та постачаються на митну територію України під час воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1447 від 27.12.2022 (далі – Перелік).
У разі відсутності однієї із зазначених умов вказані операції підлягатимуть оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку.
Визначальним для звільнення від оподаткування ПДВ за вказаною нормою є не лише категорія товарів та суб`єкт отримувача таких товарів, а й призначення товарів – надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я.
У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.
Даний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.
Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.
Застосування податкової пільги, встановленої підпунктом 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, є виключенням із загального режиму оподаткування та відповідно до податкового права підлягає обмежувальному (вузькому) тлумаченню, а всі сумніви щодо наявності підстав для її застосування тлумачаться на користь загального правила оподаткування. Такий підхід узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відповідно до якої податкові пільги не презюмуються та можуть застосовуватися лише за умови доведення платником податків або іншою заінтересованою стороною повної сукупності встановлених законом критеріїв у їх системному взаємозв`язку.
Відтак саме на сторону, яка посилається на наявність підстав для звільнення від оподаткування, покладається обов`язок доведення не лише формальної відповідності товару та суб`єкта вимогам норми, а й цільового призначення операції, яке є матеріально-правовою умовою застосування пільги.
При дослідженні матеріалів справи, судом встановлено, що документи, які були оприлюднені Комунальним некомерційним підприємством “РОЗДІЛЬНЯНСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА ЛІКАРНЯ” Роздільнянської міської ради та в подальшому оформлені при виконанні договору №44 від 03.06.2024р., свідчать про те, вказаний медичний заклад жодного разу не доводив до відома Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЛР», що закуповує у нього товар для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я.
Крім того, суд враховує, що Комунальне некомерційне підприємство “РОЗДІЛЬНЯНСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА ЛІКАРНЯ” Роздільнянської міської ради не є спеціалізованим (профільним) закладом охорони здоров`я для військових, а здійснює свою діяльність для забезпечення загальних потреб населення щодо одержання медичної допомоги. При цьому, зворотного прокурором не доведено. 
Поряд з цим, у відповіді Комунального некомерційного підприємства “РОЗДІЛЬНЯНСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА ЛІКАРНЯ” Роздільнянської міської ради №478 від 14.11.2024р. наданої за результатами опрацювання запиту Роздільнянської окружної прокуратури, було повідомлено що  КНП «Роздільнянська БПЛ» не проводить лікування учасників антитерористичної операції. Осіб, що беруть участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, які зазнали порання, контузії чи іншого ушкодження здоров`я. Всі ці особи проходять обстеження і лікування у спеціалізованих медичних закладає, яким не є КНП «Роздільнянська БПЛ». 
Крім того у відповіді Комунального некомерційного підприємства “РОЗДІЛЬНЯНСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА ЛІКАРНЯ” Роздільнянської міської ради №214 від 28.05.2025р., наданої на запит прокуратури, було повідомлено, що в лікарні відсутні спеціальні програми, які забезпечують доступність медичних послуг (лікування, медична реабілітація тощо) для осіб, які зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства. КНП «Роздільнянська БПЛ» є кластерною багатопрофільною лікарнею, яка надає допомогу цивільному населенню та військовим згідно з Програмою медичних гарантій; аналізатор гематологічний автоматичний ВС-6000 використовується в лікарні для надання допомоги хворим, які знаходяться на лікуванні в КНП «Роздільнянська БПЛ». 
Достовірність викладених у вищенаведених листах відповідача відомостей щодо використання ним аналізатора гематологічного автоматичного ВС-6000, поставленого на виконання договору №44 від 03.06.2024р., для забезпечення загальних потреб усіх категорій населення щодо одержання медичної допомоги прокурором за допомогою належних і допустимих у розумінні процесуального закону доказів не спростована.
За таких обставин, у матеріалах справи відсутні докази того, що правовідносини відповідачів мали спеціальне цільове спрямування, яке є визначальною умовою для звільнення від оподаткування. Сам по собі факт наявності серед пацієнтів закладу охорони здоров`я осіб, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я, не трансформує загальне медичне обладнання у товар, що підпадає під дію податкової пільги.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги недоведеність прокурором одночасної наявності всієї сукупності передумов, які є обов`язковими для застосування приписів підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо звільнення господарських операцій з поставки товару від оподаткування ПДВ, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним пункту 3.2 укладеного між відповідачами договору №44 від 03.06.2024р. в частині включення податку на додану вартість до ціни аналізатора гематологічного автоматичного ВС-6000, у розмірі 81 755,70 грн.
Даний висновок суду повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, викладеного у релевантній постанові від 18.11.2025 у справі №910/4313/25, ухваленої у подібних правовідносинах.
З огляду на відсутність підстав для визнання недійсним пункту 3.2 договору №44 від 03.06.2024р. в частині включення податку на додану вартість до ціни товару, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів у сумі 81 755,70 грн, які мають похідний характер від вимоги про визнання зазначеного пункту договору недійсним, також не підлягають задоволенню, оскільки можливість задоволення похідних вимог безпосередньо залежить від задоволення основних позовних вимог.
Інші посилання та заперечення прокурора не спростовують висновків, до яких дійшов суд.
Суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, аналізуючи норми законодавства та наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Керівника Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області в повному обсязі.
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на прокуратуру згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, 
УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позову Керівника Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області (67400, Одеська область, Роздільнянський р-н, м. Роздільна, вул. Ярослава Мудрого, буд. 8) в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, Код ЄДРПОУ 40477150) та Національної служби здоров`я України (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 19, Код ЄДРПОУ 42032422) до Товариства з обмеженою відповідальністю “ХЛР” (01021, м. Київ, вул. Печерський узвіз, буд. 13, офіс 132, Код ЄДРПОУ 42820893) та Комунального некомерційного підприємства “РОЗДІЛЬНЯНСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА ЛІКАРНЯ” Роздільнянської міської ради (67400, Одеська обл., Роздільнянський р-н, м. Роздільна, вул. Європейська, буд. 1, Код ЄДРПОУ 01998851) -відмовити повністю.
2. Судові витрати покласти на Одеську обласну прокуратуру (65026, м. Одеса, вул. Італійська, буд. 3, Код ЄРПОУ 03528552)

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено 10 липня 2026 р.

Суддя К.Ф. Погребна