Справа №348/3030/25
Провадження № 2/348/327/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді Гундяка Т.Д.,
секретар судового засідання Дмитрук С.І.,
за участю представника позивачів ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Попової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Надвірнянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, про припинення права спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на нерухоме майно,
в с т а н о в и в:
Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляє адвокат Гуменюк Б.С., пред`явили позов до Надвірнянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, про припинення права спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьком був ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_6 . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 16.09.1999 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано 13.09.1999.
Ще за свого життя батько ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , де він зазначений як один із співвласників. Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Інших осіб, які б мали обов`язкове право на спадщину немає. 
Після смерті батька вона звернулася до приватного нотаріуса для одержання свідоцтва про право на спадщину. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, так як згідно відповіді нотаріуса від 14.06.2021 для одержання свідоцтва про право на спадщину необхідно визначити частку спадкодавця у спільній сумісній власності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. В силу вимог ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
Зазначена вище квартира отримана позивачами у власність на підставі процедури приватизації передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». 
Також вказує, що вона проживає за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 з 28.06.2008 та по день його смерті також проживав за адресою АДРЕСА_2 . 
Отже вона прийняла спадщину після смерті її батька. Оскільки квартира АДРЕСА_1 перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_5 та позивачів то в силу вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України їхні частики вважаються рівними. 
Зазначає, що враховуючи вищенаведене, квартиру АДРЕСА_1 потрібно розділити між співвласниками наступним чином: за ОСОБА_2 слід визнати право власності на 1/4 частки цієї квартири, яка успадкована нею після смерті її батька ОСОБА_5 , за ОСОБА_3 слід визнати право власності на 1/4 частки цієї квартири, яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності від 09.02.2017 та за ОСОБА_4 слід визнати право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності від 09.02.2017.
При цьому просить право спільної сумісної власності на дану квартиру припинити.
На підставі викладеного, просить: припинити право спільної сумісної власності на вказану квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки цієї квартири, яка успадкована нею після смерті її батька ОСОБА_5 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки цієї квартири; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частки цієї квартири; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частки цієї квартири.
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалами Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2026 та 23.02.2026 клопотання представника позивача задоволено та витребувано письмові докази, які стосуються предмета позову.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві.
Позивачі у судове засідання не з`явилися.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника Надвірнянської міської ради.
Представник третьої особи в судовому засіданні 20.06.2026 не заперечувала щодо задоволення позову, вказала, що при його задоволенні не вбачається порушення прав дитини. В судове засідання 07.09.2026 представник третьої особи не з`явилася.
Розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши представника позивачів та третьої особи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 59 років, актовий запис № 167 від 23.07.2018, що підтверджує копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.07.2018, видане Надвірнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області. 
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 23.09.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис № 220 від 07.08.1987. Також на підтвердження вказаних обставин надано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 17.02.2026 №00056557701.
Також відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Надвірна Івано-Франківської області. Згідно відповідної відмітки в паспорті її місце проживання зареєстровано в АДРЕСА_2 з 30.06.2009.
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 16.09.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Надвірнянського району, серії НОМЕР_3 , шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано, актовий запис 157.
Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 09.02.2017, посвідченого ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №83306782 від 24.03.2017, ОСОБА_5 та членам його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 41,4 кв.м., житлова площа 26,2 кв.м. Вказане свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 11 січня 2017 року №5358.
Позивачами на підтвердження позовних вимог також долучено копію технічного паспорту від 13.09.2016 на квартиру АДРЕСА_1 , в якому зазначено план квартири та її технічні характеристики.
Відповідно до копії заяви від 23.02.2014 ОСОБА_5 звертається до керівника органу приватизації з проханням оформити передачу в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність квартиру, приміщення комунальної квартири, яку він займає разом з членами сім`ї на умовах найму.
Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 77828627 підтверджується, 17.01.2019 приватним нотаріусом Надвірнянського РНО Івано-Франківської області Дремлюк В.В. проведено реєстрацію спадкової справи, номер справи в спадковому реєстрі: 63617994.
Відповідно до довідки №1382 від 26.07.2018 виданої начальником КП «Надвірнянський житловик» В.В. Павлюх про те, що на день смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , згідно будинкової книги від 30.03.2017 були зареєстровані ОСОБА_4 , 2008 р.н. – внучка, ОСОБА_3 , 2006 р.н. – внучка, ОСОБА_2 , 1987 р.н.- дочка.
Згідно довідки №227/02-14 від 10.07.2019, виданої приватним нотаріусом Надвірнянського РНО Івано-Франківської області Дремлюк В.В.,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 на підставі ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем всього майна померлого її батька  ОСОБА_5 , який на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .
Із листа №79/02-14 від 14.06.2021 приватного нотаріуса Надвірнянського РНО Івано-Франківської області Дремлюк В.В., вбачається, що на усне звернення ОСОБА_2 з питання оформлення спадкових прав до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька  ОСОБА_5 , який на день смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 повідомлено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 09.02.2017, на підставі розпорядження від 11.01.2017 за №5358 підтверджує, що  ОСОБА_5 є співвласником спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .Для одержання свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно необхідно визначити частку спадкодавця у спільній сумісній власності, а отже власність на квартиру повинна бути визначена як спільна часткова із зазначенням частки кожного співвласника.
Згідно звіту про експертну оцінку квартири за адресою АДРЕСА_2 від 17.11.2025, результат оцінки 422 280,00 грн (без ПДВ).
Відповідно до копії матеріалів спадкової справи, яка надійшлана виконання ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2025 про витребування доказів, 17.01.2019 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 звернулася ОСОБА_2 . 
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), яка міститься у матеріалах спадкової справи, № інформаційної довідки: 54771123 дата видачі: 17.01.2019, інформаційну довідку надав: приватний нотаріус Дремлюк В.В. у зв`язку з: відкриттям спадкової справи ОСОБА_5 . За вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня.
Крім того, в матеріалах спадкової справи міститься рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.10.2021 справа №348/1994/21, згідно якогозаяву ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів задоволено та встановлено факт, що державний акт на право приватної власності на землю серія ІФ-09-18-2/000452 зареєстрований Назавизівською сільською радою в Книзі записів право приватної власності на землю за №452 виданий на ім`я ОСОБА_5 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Також державний нотаріус Першої Івано-Франківської ДНКв.о. державного нотаріуса Надвірнянської ДНК С. Дмитрук щодо витребування інформації щодо наявності/відсутності заведеної спадкової справи щодо майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зареєстрованого від його імені заповіту, 31.12.2025 суду повідомила, що в Надвірнянській державній нотаріальній конторі інформація відсутня, оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена 17.01.2019 у приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Дремлюк В.В., за № 7-2019. На підтвердження вказаного нотаріусом надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на ix підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційну довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори).
На ухвалу суду про витребування доказів від 05 лютого 2026 року, від приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Дремлюк В.В. 12.02.2026 надійшла інформація, згідно якої по спадковій справі №9/2019 до спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , єдиним спадкоємцем до спадщини, з чого б вона не складалась і де б вона не була, є донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інших спадкоємців не встановлено, а також 07.07 надійшла уточнена інформація щодо номера спадкової справи №7/2019
Відповідно до копії свідоцтва про народження від 11.10.1958 року серії НОМЕР_4 батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Надвірняським відділом ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області листом від повідомлено на вимогу суду про наявність актового запису про смерть №126 від 26.10.1984 на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 26.08.2010 ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 10.03.2026 шлюб між  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано, актовий запис 157 від 13.09.1999.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (ч. 1 ст. 1275ЦК України).
Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.
Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.
Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.
Згідно ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.
При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1226 ЦК України).
У статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово викладено Верховним Судом у постановах: від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
Суд звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Як на обґрунтування позовних вимог у цій справі  ОСОБА_2 посилається, на те, що відсутність визначення часток спадкодавця у праві спільної власності на квартиру позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права.
Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
Згідно роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
Згідно роз`яснень, які містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Таким чином, оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується набуття померлим  ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, права спільної сумісної власності на спірну квартиру, а також набуття права на спадкування ОСОБА_2 , яка на день смерті спадкодавця проживала з останнім та у визначений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, а інші спадкоємці першої черги за законом відсутні, у зв`язку з неможливістю нею оформити спадкові права у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку, що за ОСОБА_2 слід визнати право на 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке успадковане нею після смерті її батька ОСОБА_5 . Внаслідок чого, позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо вимог позову про припинення права спільної сумісної власності на спірну квартиру, визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки спірної квартири; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частки спірної квартири; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частки спірної квартири суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Статтею ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19).
Частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тобто, відповідно до ЦПК України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.
Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Як вбачається з позовної заяви позивачі просять суд припинити спільну сумісну власність на спірну квартиру та визнати за ними право власності на 1/4 частки спірної квартири за кожним. При цьому, відповідачем позивачі зазначили орган місцевого самоврядування.
Разом з тим, діючий ЦК України передбачає припинення спільної сумісної власності при його поділі між співвласниками або виділенні частки із майна, що є у спільній сумісній власності в натурі (ст. 369, 370, 372 ЦК України).
Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 09.02.2017, посвідченого ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №83306782 від 24.03.2017, за позивачами зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України захисту у порядку цивільного судочинства підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права.
Позовна заява не містить обґрунтування та представником позивачів у судовому засіданні не зазначено, яким чином відповідачем Надвірнянською міською радою порушено, не визнаються або оспорюються права позивачів, натомість вони просять визнати за ними право власності на частину спірної квартири, посилаючись на те, що спірну квартиру потрібно розділити між співвласниками. При цьому, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Таким чином, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач ОСОБА_2 сплатила 1 689,12 грн судового збору, які зараховані до спеціального державного бюджету України.
Таким чином з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 844,56 грн.
Сплачений позивачами  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 покладається на них.
Керуючись ст. 4, 19, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Надвірнянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, про припинення права спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , право на 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти вимог позову відмовити.
Стягнути з Надвірнянської міської ради на користь ОСОБА_2 844,56 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Надвірнянська міська рада, код ЄДРПОУ 04054257, місцезнаходження: вул. Мазепи, буд. 29, м. Надвірна Івано-Франківської області, 78405.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, код ЄДРПОУ 44177912, місцезнаходження: майдан Шевченка, буд. 33, м. Надвірна Івано-Франківської області, 78405.

Суддя          Гундяк Т.Д.

Повний текст рішення складено 15.09.2026.