Cправа № 563/946/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2026 року Корецький районний суд
Рівненської області

в складі головуючого судді Сірака Д.Ю.
секретар судового засідання Федичканич В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТзОВ "Фінансова компанія Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Представник ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Столітній М.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 лютого 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №5350698 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На підставі погоджених умов, викладених у п.2.1 договору ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» надає кредит у безготівковій формі в сумі 6000,00 грн., шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) №414949*1411.
Пунктом 1.4.1. договору передбачено стандартну проценту ставку, яка становить 0,95 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору.
ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало в повному обсязі.
Договір підписано в електронній формі.
Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулося через платіжну систему, на підставі договору № ФК-П-19/03-01 про організацію переказу коштів від 12.03.2019 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
Позивач виконав умови договору в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, відповідно до умов договору.
Відповідач зобов`язання по кредитному договору не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
За даними поденного розрахунку заборгованості за договором №5350698 від 28.02.2025 у період з 29.11.2025 року по 23.02.2026 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами сумою 4068,12 грн.
На підставі договору факторингу № 28/11/2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило права вимоги, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача.
До позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 28.11.2025 року №28/11/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №5350698 від 28.02.2024 року, загальна сума заборгованості склала 18994,25 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 4921,63 грн., заборгованість за процентами 14072,62 грн.
Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 р. змінено найменування на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».
Відповідно до умов Договору №5350698 строк кредиту 360 днів з 28.02.2025 по 23.02.2025.
Станом на укладення договору факторингу від 28.11.2025, строк дії договору №5350698 від 28.02.2025 не закінчився, тому в межах його дії у період з 29.11.2025 (87 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 4068,12 грн., а тому загальна сума заборгованості становить 14072,62 грн.
Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості.
Таким чином відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №5350698 від 28.02.2025 загальною сумою 18994,25 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 4921,63 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 10004,50 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 87 календарних днів 4068,12 грн., штрафні санкції – 3000 грн.
Враховуючи норми чинного законодавства, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період діє воєнного стану, позивач вважає, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за договором в розмірі 3000 грн.
Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 р. змінено найменування на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».
Так як відповідач не виконав умови кредитного договору, то позивач змушений звернутися до суду.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав.
Представник відповідача, адвокат Турович О.М. подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та її, як представника. Звернула увагу на занадто завищений розмір правничої домопоги, який на її думку, не відповідає, складності справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 28.02.2025 Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №5350698 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
На умовах, встановлених Договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п. 1.2 договору - сума кредиту складає 6000,00 грн..
Відповідно до п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 28.02.2025 по 23.02.2026. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів.
На підставі погоджених умов, викладених у п.2.1 Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі в сумі 6000,00 грн., шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) №№414949*1411, що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
Також, враховуючи зазначені вище умови договору, сторони уклали додатковий договір. Вищевказаний договір підписано в електронній формі.
ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» не є банківською установою, то відповідно позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і, як наслідок формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.
Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулося через платіжну систему, на підставі Договору № ФК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
Згідно з інформацією, що була надана АТ КБ «Приватбанк» від 11 червня 2026 року встановлено, що в АТ КБ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , а 28.02.2026 на вказану арту відбулося зарахування коштів в сумі 6000 грн.
ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало в повному обсязі.
Відповідач зобов`язання по кредитному договору не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
За даними поденного розрахунку заборгованості за договором №5350698 від 28.02.2025 у період з 28.02.2025 року по 28.11.2025 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами сумою 10004,50 грн.
На підставі договору факторингу № 28/11/2025 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило права вимоги, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача.
До позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 28.11.2025 року №28/11/2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №5350698 від 28.02.2025 року, загальна сума заборгованості склала 18994,25 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 4921,63 грн., заборгованість за процентами 14072,62 грн., штрафні санкції 3000 грн.
Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 р. змінено найменування на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».
Відповідно до умов Договору №5350698 строк кредиту 360 днів з 28.02.2025 по 23.02.2026.
Станом на укладення договору факторингу від 28.11.2025, строк дії договору №5350698 від 28.02.2025 не закінчився, тому в межах його дії у період з 29.11.2025 (87 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 4068,12 грн., а тому загальна сума заборгованості становить 14072,62 грн.
Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості.
Таким чином відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №5350698 від 28.02.2025 загальною сумою 18994,25 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 4921,63 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 10004,50 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 87 календарних днів 4068,12 грн., штрафні санкції 3000 грн.
Враховуючи норми чинного законодавства, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період діє воєнного стану, не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за договором в розмірі 3000 грн.
Наданий суду розрахунок заборгованості за договором відповідає вимогам закону.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів і вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмові форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»,так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором,визначеним цим Законом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідкам прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Судом встановлено, що кредитні договори сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимогист. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Зважаючи на те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягнення судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеномустаттею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження факту надання адвокатом правничої допомоги у зв`язку із розглядом цієї справи, разом із позовною заявою до суду надані слідуючі документи:
- копія договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 р., укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»;
-копія акту прийому-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 26.05.2026.
Таким чином, судом встановлено, що позивач користувався правовою допомогою, поніс витрати на правничу допомогу, при цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд бере до уваги, що позов задоволено, ціну позову, а також на переконання суду, дії щодо підготовки позову у справі не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.
А тому, суд дійшов висновку про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3000 грн. що буде відповідати розумності, виваженості та справедливості.
На підставі викладеного, керуючись ст.19, 89, 141, 263-265, 280-281, 288-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ухвалив:
Позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄРДПОУ: 44559822) заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 18994 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні 25 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄРДПОУ: 44559822) судовий збір в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Сторони по справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код за ЄДРПОУ44559822; місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2);
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя