Справа № 524/974/26
Провадження №2-др/524/36/26
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:
головуючого судді Предоляк О.С., 
за участю секретаря судового засідання Косенка Р.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
УСТАНОВИВ:
14 липня 2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука ухвалив рішення у цій справі, яким задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнув з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № 8683970725 від 01 липня 2025 року у розмірі 51566 грн, з яких: 20 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 31 566 грн - заборговність за процентами та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662, 40 грн.
16.07.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» Андрущенком М.В. в системі «Електронний суд» сформована заява, у якій просить ухвалити у справі додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова-Нова» судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн.
Так, у позовній заяві позивач вказав про орієнтовний розрахунок судових витрат у сумі 5000,00 грн на витрати на надання професійної правничої допомоги. Зазначив, що документальне підтвердження понесених судових витрат в частині надання правничої допомоги буде скероване до суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення. 
Перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно з частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста).
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні докази.
Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі КГС від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, на підтвердження понесення правничих витрат представник позивача надав копії: договору про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року; акта № 2710212294 приймання-передачі наданих послуг до Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року; заявку №3482006980 про надання послуг від 30.07.2025, акт №3482006980 приймання-передачі наданих послуг від 16.07.2026, платіжну інструкцію №117 від 16 липня 2026 року про сплату 5000,00 грн за надані послуги.
Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази.
При цьому суд ураховує, що за правилами частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а передбачені частиною четвертою статті 141 ЦПК України підстави для відступу від загального правила розподілу судових витрат у даному випадку відсутні.
Сторони у судове засідання не з`явилися, відповідач заперечень щодо заявленої позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення не висловив.
Суд враховує також правову позицію, викладену у постанові Верховного суду від 9 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.
З огляду на вищезазначене, а також враховуючи, що відповідач не обґрунтовує необхідності зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивачем надано належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, суд дійшов висновку, що розмір судових витрат, що складається з витрат на професійну та правничу допомогу під час розгляду цієї справи, у сумі 5000 грн є співмірними із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників.
З огляду на наведене, з відповідачів на користь позивача слід стягнути 5000,00 грн витрат на правничу допомогу, пов`язану з судовим розглядом цієї справи.
Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» про ухвалення додаткового рішення.
Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.
Додаткове рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд додаткового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити додаткове рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. 
Додаткове рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд додаткового рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», код ЄДРПОУ 44127243, адреса місцезнаходження: вул. Верхній Вал, буд. 10, поверх 2, офіс 5, м. Київ
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Олена Предоляк