Справа № 736/2837/24
Номер провадження 1-кп/749/29/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року Сновський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 
за участю: 
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 
прокурора: ОСОБА_3 
потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
захисника обвинуваченої: ОСОБА_6 
обвинуваченої ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Сновськ, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12024270290000170, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2024 по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерка, депутатом не являється, маюча вищу освіту, вдова, не маюча на утриманні малолітніх дітей, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ :
20.07.2024 ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi», моделі «Colt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по вул. Шевченка в напрямку вул. Садова в м. Корюківка Корюківського району Чернігівської області. 
Рухаючись у вищевказаному напрямку, 20.07.2024, близько 10 години 15 хвилин, ОСОБА_7 , під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.2 Правил дорожнього руху, біля буд. 52 по вулиці Шевченка у м. Корюківка, проявила неуважність, неправильно оцінила дорожню обстановку, яка склалась, у зв`язку з чим не зреагувала на її зміну, а саме появу в межах нерегульованого пішохідного переходу ОСОБА_8 , не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, у результаті чого здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину з велосипедом в руках, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу. 
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми - синців голови, крововиливів в м`які тканини голови, переломів кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдальних крововиливів правої та лівої тім`яної та скроневої часток, забоїв кори та білої речовини мозку лівої скроневої частки; закритої травми грудної клітки - крововиливів в м`які тканини тулуба, множинних переломів ребер; синців та садна верхніх і нижніх кінцівок, переломів кісток лівої гомілки, які у комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. 
Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від травматичного шоку, що виник внаслідок політравми. Причиною смерті ОСОБА_8 став набряк головного мозку, який виник внаслідок закритої черепно-мозкової з переломом кісток черепа, забоями мозку та субарахноїдальними крововиливами. 
У даній дорожньо-транспортній пригоді водій ОСОБА_7 порушила вимоги п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), п. 18.1. (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. 
Вказані порушення Правил дорожнього руху стали причиною виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП - тілесними ушкодженнями потерпілого від яких настала смерть останнього.
Дії ОСОБА_7 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , кваліфіковані, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнала повністю. Зазначила, що зауважень та заперечень щодо обвинувального акту в неї немає, всі обставини вчинення нею кримінального правопорушення викладені вірно. 
Дала показання, що дійсно 20.07.2024 керуючи належним їй автомобілем марки «Mitsubishi» «Colt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по вул. Шевченка в напрямку вул. Садова в м. Корюківка близько 10 години 15 хвилин під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу по вулиці Шевченка у м.Корюківка, не встигла зреагувати на появу на пішохідному переході ОСОБА_8 який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу з велосипедом в руках, та здійснила наїзд на нього. Пояснила, що як тільки вона побачила пішохода вона почала гальмувати та намагалась уникнути наїзду повернувши кермо вліво, однак не встигла зупинитись і зіткнення відбулось, ОСОБА_8 впав разом з велосипедом на асфальтне покриття, був живий. Вона, перебуваючи на місці ДТП, одразу хотіла викликати швидку допомогу, однак люди які вже були поруч місця ДТП сказали їй, що вже викликали. Вона поспілкувалась з ОСОБА_9 , яка була на місці ДТП разом з потерпілим ОСОБА_8 . Запропонувала їй надання матеріальної допомоги на лікування ОСОБА_8 . На місці ДТП працівниками поліції проводились слідчі дії, вона приймала участь при їх проведенні. Через деякий час їй зателефонувала ОСОБА_9 , пояснила, що на лікування ОСОБА_8 потрібні гроші та вона одразу перерахувала гроші необхідні на лікування. 
31.07.2024 їй знову зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила її, що ОСОБА_8 помер. Вона оплатила ОСОБА_9 витрати на поховання в сумі 45 000 грн. Заявлений потерпілими до неї цивільний позов про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди визнає частково на суму 200000 грн., вказуючи на те, що саме таку суму вона може сплатити виходячи з реальних фінансових можливостей. Пояснила, що вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає в повному обсязі, щиро кається та дуже шкодує, що в результаті її дій загинув потерпілий ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання, що до нього, у 2024 році, як до лікаря психіатра Корюківської ЦРЛ зверталась ОСОБА_4 , якій був встановлений діагноз F43.21, (т.1.а.с.134), який міг виникнути внаслідок втрати близької людини. 
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав показання, що він працює сімейним лікарем в Корюківській ЦРЛ, щодо обставин ДТП внаслідок якої загинув ОСОБА_8 йому нічого невідомо.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дала показання, що вона працює сімейним лікарем в Корюківській ЦРЛ. В 2024 році до неї зверталась ОСОБА_4 з питанням щодо видачі їй довідки про стан її психічного здоров`я. Вона видала їй направлення до психіатра, пояснивши, що видача таких довідок не відноситься до компетенції сімейного лікаря.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала показання, що вона знає родину ОСОБА_14 . Після ДТП та загибелі ОСОБА_8 у ОСОБА_9 погіршився стан здоров`я, вона знаходиться в пригніченому стані, змінився звичайний уклад її життя. Вона несе великі витрати для придбання ліків на лікування психічного стану. Також їй відомо, що ОСОБА_7 частково відшкодувала їй шкоду пов`язану з похованням її загиблого чоловіка. 
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дала показання, що вона знає родину ОСОБА_14 . Їй відомо після ДТП та загибелі ОСОБА_8 у ОСОБА_9 погіршився стан здоров`я, вона знаходиться в пригніченому стані. Вона несе великі витрати для придбання ліків на лікування психічного стану. 
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав показання, що він знає родину ОСОБА_14 . Йому відомо, що ОСОБА_7 збила на пішохідному переході ОСОБА_8 внаслідок чого він загинув. Також йому відомо, що після ДТП та загибелі ОСОБА_8 у ОСОБА_9 погіршився стан здоров`я, вона знаходиться в пригніченому стані.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дав наступні показання.
Він працює на посаді оперуповноваженого Корюківського РВ УМВС України в Чернігівській області. В 2024 році він перебуваючи на добовому чергуванні в складі наряду, після надходження повідомлення на службовий планшет про те, що на вул. Шевченка в м. Корюківка відбулось ДТП з постраждалим, виїздив на місце ДТП разом зі слідчим ОСОБА_18 . Прибувши на місце ДТП було встановлено, що ОСОБА_7 20.07.2024 керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» «Colt», близько 10 години під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу по вулиці Шевченка у м. Корюківка, не встигла зреагувати на появу на пішохідному переході ОСОБА_8 який переходив проїзну частину з велосипедом в руках, та здійснила наїзд на нього. За фактом ДТП на місці події ним було опитано водія автомобіля ОСОБА_7 , яка пояснила, що наближаючись до пішохідного переходу вона бачила, що по переходу йдуть чоловік з велосипедом та жінка, однак відволіклась глянувши в бік магазину «Меблі» та не звернула увагу, що виїхала на пішохідний перехід, відчула удар негайно загальмувала та помітила, що збила саме того чоловіка який йшов з жінкою. Вона вийшла з машини, чоловік був без свідомості, згодом він прийшов до тями та намагався піднятись. 
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні дала наступні показання.
20.07.2024 вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_19 близько 10 години, біля буд. 52 по вулиці Шевченка у м. Корюківка переходили дорогу по пішохідному переходу. Вона ще не встигла вийти на перехід, а чоловік пішов переходити дорогу в руках тримаючи велосипед. По проїжджій частині в напрямку до переходу рухалась машина. Машина рухалась з невеликою швидкістю тому потерпілий мав встигнути перейти дорогу, однак машина не зупиняючись наїхала на її чоловіка. З машини вийшла водій ОСОБА_20 та пояснила, що вона відволіклась і не встигла зреагувати на появлення пішохода на переході. Чоловік був живий. Після ДТП приїхали працівники поліції та швидка медична допомога. Працівники поліції проводили слідчі дії, опитували ОСОБА_7 . Потерпілого ОСОБА_19 швидка медична допомога відвезла до Корюківської ЦРЛ, він знаходився в важкому стані. ОСОБА_7 , запропонувала їй матеріальну допомогу для лікування її чоловіка. В цей же день її чоловіка забрали в Чернігівську обласну лікарню. В Чернігівську обласну лікарню приїздила ОСОБА_7 , оплачувала необхідні витрати на лікування. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_19 перебуваючи в лікарні помер від отриманих в результаті ДТП травм. Після смерті ОСОБА_19 ОСОБА_7 сплатила витрати на поховання в сумі 45000 грн. Заявлений нею у кримінальному провадженні цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням моральної шкоди підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Щодо призначення обвинуваченій міри та виду покарання під час допиту висловила думку, щодо призначення покарання на розсуд суду. В судових дебатах заявила думку про призначення покарання обвинуваченій у виді позбавлення волі. Однак з врахуванням добровільного часткового відшкодування обвинуваченою заподіяної моральної шкоди в сумі 102000 грн. вважає за можливим призначення судом обвинуваченій покарання зі звільненням від його відбування в місцях позбавлення волі. 
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні дав наступні показання. 
20.07.2024 він перебував дома за місцем свого проживання. Прийшла його мати ОСОБА_4 та повідомила, що на пішохідному переході по вул. Шевченка в м. Корюківка машина збила батька і його в важкому стані відвезли до лікарні. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_19 перебуваючи в лікарні помер від отриманих в результаті ДТП травм. Він, як син загиблого, є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, та діючи як адвокат представляє інтереси своєї матері ОСОБА_19 , яка є також потерпілою у кримінальному провадженні. Під час проведення досудового розслідування він неодноразово спілкувався з обвинуваченою, яка на його думку вела себе непорядно по відношенню до його матері та нього, намагаючись спотворити дійсні обставини вчинення нею кримінального правопорушення та уникнути, або пом`якшити відповідальність за вчинений злочин. Так на його переконання ОСОБА_7 під час здійснення досудового розслідування замінювала покази та намагалась перекласти вину на його загиблого батька, вказуючи на те, що саме потерпілий порушив ПДР та раптово вискочив на перехід не переконавшись, що він безпечно перейде дорогу і саме в результаті таких дій сталось ДТП внаслідок якого потерпілий загинув. Вказував на те, що під час спілкування з ним та його матір`ю обвинувачена обіцяла сплатити гроші в рахунок відшкодування заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням моральної шкоди, однак при цьому наполягала, щоб потерпілими була надана згода на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, яка б передбачала призначення їй покарання не пов`язаного з позбавленням волі. Зазначив, що одразу після ДТП вона терміново відчужила належний їй автомобіль, до накладення на нього арешту, що свідчить про її намагання ухилитись від відшкодування потерпілій заподіяної моральної шкоди. 
Також вказував на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудна визнає вину формально, без визнання тих обставин які ставляться їй в провину, під тиском неспростовних доказів не бажає правдиво розповісти про всі відомі обставини вчиненого злочину, дає неправдиві свідчення, та посилається на те, що загиблий ОСОБА_8 сам винен у ДТП що відбулось. Під час досудового розслідування підозрювана давала неправдиві покази, щодо механізму та конкретних обставин вчинення ДТП з метою перекласти вину у вчиненому ДТП на загиблого ОСОБА_8 . На думку потерпілого ОСОБА_5 такі дії обвинуваченої свідчать про невизнання фактичних обставин, які ставляться їй в провину, отже про формальне визнання вини й відсутність щирого каяття. Враховуючи надані обвинуваченою під час проведення досудового розслідування покази, та інші обставини щодо поведінки обвинуваченої під час проведення досудового розслідування на які він посилався під час допиту вважає, що в обвинувальному акті обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої органом досудового розслідування зазначені безпідставно та не можуть бути прийняті судом до уваги, під час призначення виду та міри покарання обвинуваченій.
В судових дебатах, висловлюючи спільну позицію потерпілих про призначення покарання обвинуваченій, зазначив наступні обставини.
Під час розгляду кримінального провадження обвинувачена відшкодувала потерпілій добровільно в рахунок відшкодування заподіяної моральної школи суму в розмірі 102000 грн. Враховуючи добровільне часткове відшкодування обвинуваченою заподіяної моральної шкоди, вік обвинуваченої, яка є особою пенсійного віку, вказував на те, що на думку потерпілих, обвинуваченій можливо призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України з обов`язковим позбавленням обвинуваченої права керування транспортними засобами на максимальний строк передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України. 
Заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням та стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» страхового відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 96000 грн. просив задовольнити частково з врахуванням вже сплаченої суми ОСОБА_7 , та стягнути з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 302125 грн.
Окрім визнання вини обвинуваченою ОСОБА_7 , її вина у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується письмовими матеріалами та доказами у кримінальному провадженні, які були досліджені в судовому засіданні, а саме: 
-витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань №12024270290000170 від 20.07.2024, згідно якого, ОСОБА_7 20.07.2024 близько 10:15 години, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» «Colt», по вулиці Шевченка у м. Корюківка, на пішохідному переході здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який здійснював перехід проїжджої частини на нерегульованому пішохідному переході с правої сторони на ліву, з велосипедом в руках, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження;
-рапорт старшого інспектора - чергового Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_21 від 20.07.2024, згідно якого, до приймального відділення Корюківської ЦРЛ 20.07.2024 о 11:18 годин доставлений ОСОБА_8 з ЗЧМТ, осадненими ранами обох кінцівок обох рук, гематома волосяної частини голови. Вказані травми отримав в результаті ДТП в м. Корюківка по вул. Шевченка, його збив автомобіль;
-рапорт старшого інспектора - чергового Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_21 від 20.07.2024, згідно якого, до ЧОЛ КШМД 20.07.2024 о 17:24 годин доставлений ОСОБА_8 з ЗЧМТ, травматичний субарахноїдальний крововилив. Вказані травми отримав в результаті ДТП в м. Корюківка по вул. Шевченка, його збив автомобіль; 
-рапорт старшого інспектора - чергового Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_21 від 20.07.2024 згідно якого, 20.07.2024 о 10:18 годин на службу 102 надійшло повідомлення, що в результаті ДТП в м. Корюківка по вул. Шевченка автомобіль збив пішохода;
-тестування на алкоголь №73 від 20.07.2024 згідно якого результати тестування ОСОБА_7 становлять 0.00 проміле;
-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №111 складеному 20.07.2024, згідно якого у ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено;
-протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 20.07.2024 згідно якого, 20.07.2024 о 10:27 годин оглянуто місце ДТП розташоване по вул. Шевченка в м. Корюківка Корюківського району Чернігівської області та встановлено, що ОСОБА_7 20.07.2024 близько 10:18 годин керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», моделі «Colt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по вул. Шевченка в м. Корюківка Корюківського району Чернігівської області. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу біля буд. 52 по вулиці Шевченка у м. Корюківка, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину з велосипедом в руках, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу;
- постанова начальника СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області про визначення групи слідчих від 20.07.2024 року;
- постанова керівника Корюківської окружної прокуратури про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні від 20.07.2024 року;
-- постанова старшого слідчого СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 20.07.2024 року, згідно якої визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №12024270290000170 автомобіль «Mitsubishi Colt» червого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та велосипед зеленого кольору марки «Аист», які передані на зберігання на майданчик для зберігання транспортних засобів Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області;
-ухвала слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 24.07.2024 про накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Colt» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та велосипед зеленого кольору марки «Аист», які знаходяться на зберіганні на спеціалізованому майданчику Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області;
-висновок експерта № СЕ-19/125-24/9172-ІТ від 23.09.2024 за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» згідно якого на момент проведення огляду транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , несправностей в робочій гальмівній системі та в системі рульового управління які б перебували в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою не виявлено;
-висновок експерта № СЕ-19/125-24/9173-ІТ від 26.09.2024 за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно- трасологічні дослідження», згідно якого первинний контакт між переднім бампером автомобіля та лівою боковою частиною велосипеда відбувся на відстані близько 97-109 см від переднього лівого габариту автомобіля;
-постанова слідчого СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області про зняття показань з технічних приладів та технічних засобів від 25.07.2024 року, згідно якої здійснено копіювання відеозапису з камер відео спостереження розташованої в магазині «Меблі» за адресою м. Корюківка, вул. Шевченка 52;
-рапорт інспектора - чергового Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 01.08.2024 року, згідно якого лікар нейрохірург повідомила на службу 102, що у відділенні реанімації ІНФОРМАЦІЯ_2 о 21:35 помер ОСОБА_8 , обставини травми - ДТП, збив автомобіль на пішохідному переході;
-протокол огляду місця події від 31.07.2024 згідно якого, слідчим СВ ЧРВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_22 оглянута палата №3 на другому поверсі Чернігівської обласної лікарні, де виявлений труп ОСОБА_8 ;
-лікарське свідоцтво про смерть №831 від 01.08.2024 згідно якого ОСОБА_8 у стаціонарі Чернігівської обласної лікарні помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок внутрішньочерепної травми з переломом кісток черепа; 
-висновок експерта №819 від 31.07.2024 згідно якого смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок набряку головного мозку, який виник внаслідок закритої черепно-мозкової з переломом кісток черепа, забоями мозку та субарахноїдальними крововиливами. 
-висновок експерта №1584 від 20.08.2024 згідно якого при судово-медичній токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_8 етанол не виявлений;
-постанова слідчого Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області від 03.08.2024 про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні диск з записом відеофайлів з нагрудної відеокамери поліцейських СРПП Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області від 20.07.2024;
-постанова слідчого Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області від 02.08.2024 про перекваліфікацію кримінального провадження №12024270290000170 за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст.286 КК України на ч. 2 ст.286 КК України;
-постанова слідчого СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області про зняття показань з технічних приладів та технічних засобів від 06.08.2024 року, згідно якої здійснено копіювання відеозапису з камер відео спостереження розташованої за адресою м. Корюківка, вул. Шевченка 65;
-протокол проведення слідчого експерименту за участю понятих від 12.08.2024, проведеного з метою встановлення відстані дорожньої розмітки 1.5.ПДР;
-протокол огляду документу від 15.08.2024, згідно якого слідчий СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області здійснив огляд відеофайлів записаних на оптичному носії CD-R диск зафіксованих з відеокамери поблизу будинку 65 по вул. Шевченка в м. Корюківка;
-постанова слідчого Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області від 15.08.2024 про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні CD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження зафіксованих з відеокамер поблизу будинку 65 та будинку 52 по вул. Шевченка в м. Корюківка;
-протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 від 21.08.2024, проведеного з метою визначення параметрів руху та видимості пішохода ОСОБА_8 який рухається в межах тротуару та пішохідного переходу;
-висновок експерта № СЕ-19/125-24/11538-ІТ судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», згідно якого ОСОБА_7 мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом застосування екстреного гальмування, рухаючись зі швидкістю 36 км/г не змінюючи напрямку руху, уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом застосування екстреного гальмування, рухаючись зі швидкістю максимально дозволеною в межах населеного пункту не змінюючи напрямку руху, дії водія автомобіля ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.18.1. ПДР України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди;
-протокол проведення слідчого експерименту від 09.10.2024 за участю свідка ОСОБА_7 та потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , проведеного з метою встановлення обставин ДТП внаслідок якого ОСОБА_7 20.07.2024 здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_8 на пішохідному переході по вул. Шевченка в м. Корюківка; 
-висновок експерта № СЕ-19/125-24/13367-ІТ судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» згідно якого, покази свідка ОСОБА_7 щодо параметрів руху пішохода з моменту виходу ним на проїзджу частину і до місця наїзду до пішохода якщо такий час складає відповідно до відеозапису 2,66 сек. з технічної точки зору неспроможні, відповісти на інше питання експерт не має можливості, оскільки подальші дослідження технічно неспроможної моделі розвитку події ДТП може привести до необґрунтованих висновків; 
-повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 15.11.2024 згідно якого, слідчий СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 15.11.2024 повідомив ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України; 
-постанова Корюківської окружної прокуратури Чернігівської області від 12.03.2025 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні; 
-розписка від 06.08.2024 згідно якої ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_7 45000 грн., в якості безповоротного відшкодування витрат понесених на поховання загиблого ОСОБА_8 ;
-пояснення ОСОБА_7 начальнику Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області щодо обставин ДТП внаслідок якого вона здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався по пішохідному переходу по вул. Шевченка в м. Корюківка;
-протокол допиту свідка ОСОБА_24 від 13.08.2024 згідно якого, слідчий СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 допитав у якості свідка ОСОБА_7 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась за її участі;
-протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_24 від 04.10.2024 згідно якого, слідчий СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 допитав у якості свідка ОСОБА_7 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась за її участі;
-протокол допиту підозрюваної ОСОБА_24 від 15.11.2024 згідно якого, слідчий СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 допитав у якості підозрюваної ОСОБА_7 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась за її участі;
-протокол додаткового допиту підозрюваної ОСОБА_7 від 26.11.2024 згідно якого, слідчий СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 допитав у якості підозрюваної ОСОБА_7 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась за її участі;
-протокол допиту свідка, оперуповноваженого Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_17 від 01.08.2024 згідно якого, слідчий СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 допитав у якості свідка оперуповноваженого ОСОБА_17 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась за участі ОСОБА_7 .
Під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 вказував на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудна визнає вину формально, без визнання тих обставин які ставляться їй в провину, під тиском неспростовних доказів не бажає правдиво розповісти про всі відомі обставини вчиненого злочину, дає неправдиві свідчення, та посилається на те, що загиблий ОСОБА_8 сам винен у ДТП що відбулось. Під час досудового розслідування підозрювана давала неправдиві покази, щодо механізму та конкретних обставин вчинення ДТП з метою перекласти вину у вчиненому ДТП на загиблого ОСОБА_19 . На думку потерпілого ОСОБА_5 такі дії обвинуваченої свідчать про невизнання фактичних обставин, які ставляться їй в провину, отже про формальне визнання вини й відсутність щирого каяття. Посилаючись на протокол допиту її як свідка від 13.08.2024 він заперечує ознаки щирого каяття обвинуваченої, та вважає що в обвинувальному акті обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої органом досудового розслідування зазначені безпідставно.
Стосовно доводів потерпілого ОСОБА_5 щодо формального визнання вини, відсутності щирого каяття з боку обвинуваченої та неможливості прийняття судом до уваги пом`якшуючих обставин при призначенні покарання, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та спростовуються, як матеріалами кримінального провадження так і показами обвинуваченої суд виходить з наступного.
Під час судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_7 допитана у якості обвинуваченої, неодноразово вказувала на те, що вину у пред`явленому їй обвинуваченні вона визнає в повному обсязі, заперечень щодо механізму та обставин ДТП встановлених органом досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті не висловлювала. Надала покази, що дійсно відволіклась глянула в сторону і саме тому не встигла зреагувати на появу пішохода внаслідок чого і відбувся наїзд автомобілем на потерпілого. Визнає, що в результаті її неуважності за кермом автомобіля відбулось ДТП внаслідок якого загинув потерпілий ОСОБА_19 . Висловлювала щире каяття внаслідок загибелі ОСОБА_19 . Сплатила потерпілій ОСОБА_4 відшкодування пов`язане з похованням загиблого ОСОБА_19 . Цивільний позов заявлений до неї визнає частково на суму 200 000 гривень, виходячи з реальної фінансової можливості сплати в рахунок відшкодування потерпілій заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
За таких обставин, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, суд вважає, що посилання потерпілого на протокол допиту ОСОБА_7 , як свідка від 13.08.2024 виходячи зі змісту якого показання ОСОБА_7 свідчать про невизнання нею фактичних обставин, які ставляться їй в провину, отже про формальне визнання вини й відсутність щирого каяття, спростовуються показами даними обвинуваченою безпосередньо в судовому засіданні та конкретними діями вчиненими після ДТП, а саме одразу після вчинення ДТП пропозицією потерпілій ОСОБА_4 надати фінансову допомогу на лікування потерпілого, організація транспорту для перевезення потерпілого з Корюківської ЦРЛ до Чернігвської областної лікарні, сплату лікування під час перебування потерпілого в лікарні, добровільне відшкодування шкоди на поховання загиблого, та добровільно часткове відшкодування моральної шкоди.
На думку суду, такі дії обвинуваченої свідчать про беззаперечне визнання вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, та щирому каятті щодо наслідків ДТП яке відбулось, в результаті якого загинув потерпілий ОСОБА_19 , та приходить до висновку, що зазначені в обвинувальному акті обставини, які пом`якшують покарання, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, та можуть бути прийняті до уваги судом при призначенні виду та міри покарання обвинуваченій. 
Допитавши обвинувачену, потерпілих, свідків, дослідивши надані стороною обвинувачення в судовому засіданні відеозаписи з камер спостереження, письмові докази та інші документи які містяться в матеріалах кримінального провадження, суд вважає, що докази, які підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, отримані у передбаченому КПК України порядку, є належними та допустимими відповідно до вимог ст. 85, 86 КПК України, обставин які б свідчили про наявність підстав для визнання доказів, які були досліджені судом неналежними або недопустимими під час судового розгляду не встановлено.
Дослідивши в судовому засіданні, проаналізувавши й оцінивши кожний наданий учасниками розгляду кримінального провадження доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_7 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , кваліфіковані правильно, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання особі у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Вирішуючи питання про призначення виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, а саме, обвинувачена вчинила тяжкий злочин, вік обвинуваченої, яка є особою пенсійного віку, ставлення обвинуваченої до вчиненого, щире каяття, добровільне часткове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілим, думку потерпілих, які вважають за можливе призначити покарання обвинуваченій у виді позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тяжкі наслідки кримінального правопорушення, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 , наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, характеризуючи матеріали. 
Також, суд враховує характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_7 згідно яких, за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має заохочення за допомогу ЗСУ, та органам місцевого самоврядування.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, думку потерпілих щодо призначення покарання обвинуваченій у виді позбавлення волі, з можливістю її звільнення на підставі ст. 75 України від відбуття покарання, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої та відсутність обставин, що обтяжують її покарання, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі, на строк в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами на максимальний строк визначений санкцією ч. 2 ст.286 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.
Суд вважає, що обвинувачена не є суспільно-небезпечною особою, виправлення якої та попередження вчинення нею нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства. Призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами на максимальний строк визначений санкцією ч. 2 ст.286 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України буде відповідати принципу справедливості покарання і відповідати його меті виправленню обвинуваченої та запобіганню вчиненню нею нових злочинів.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 заявлений цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням в сумі 404000 грн. та стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 96 000 грн. 
В ході судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 було сплачено ОСОБА_4 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди суму в розмірі 102 000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про перерахування коштів. 
Вирішуючи вимоги заявленого потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову до ОСОБА_7 та приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» повно та всебічно дослідивши докази подані сторонами у їх сукупності, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із положеннями ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частина 5 ст. 128 КПК визначає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п.п.1, 2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Так, судом встановлено, що внаслідок протиправних винних дій обвинуваченої, які полягали у порушенні ПДР загинув ОСОБА_8 . Потерпіла ОСОБА_4 є дружиною загиблого ОСОБА_8 .
Враховуючи, що в результаті ДТП, яке сталось внаслідок порушення ПДД обвинуваченою, загинув близький родич потерпілої, суд дійшов висновку, що потерпілій, у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_8 , очевидно була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, моральних переживаннях в зв`язку з втратою близької людини, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, перебування у морально пригніченому стані.
Вказані обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , які були допитані в судовому засіданні під час розгляду цивільного позову. Також завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, моральних переживаннях, перебування у морально пригніченому стані підтверджується медичними документами, які були досліджені в судовому засіданні.
Беручи до уваги обставини події кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування заподіяної моральної шкоди з боку обвинуваченої, близькі родинні відносини загиблого з потерпілою, моральні страждання понесені потерпілою внаслідок загибелі близької людини, суд вважає за можливе оцінити заподіяну моральну шкоду у розмірі 300 000 грн, та вважає, що стягнення з обвинуваченої, на користь потерпілої ОСОБА_4 , саме такого розміру відшкодування, буде співрозмірним обсягу понесених потерпілою моральних страждань.
Щодо заявленої ОСОБА_4 позовної вимоги про стягнення моральної шкоди до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в сумі 96 000 грн. суд виходить з наступного.
8 червня 2024 р. між ОСОБА_7 та Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується страховим полісом №AT/5310049 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно укладеного договору забезпечений транспортний засіб - автомобіль MITSUBISHI COLT, 2007 року випуску, номерний знак: НОМЕР_2 , транспортний засіб, належить ОСОБА_7 
20 липня 2024 р. внаслідок порушень Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_7 сталася дорожньо-транспортна пригода - наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, тобто стався страховий випадок. 
Розміри та умови відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, визначені у ст. 27 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV та в частині 3 статті 25 чинного Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 21 травня 2024 року № 3720-ІХ.
Згідно ст. 27 Закону № 1961-IV, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 25 діючого Закону № 3720-ІХ загальний розмір страхової виплати моральної шкоди стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку).
Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік" від 09.11.2023, з 1 квітня 2024 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі було встановлено на рівні 8000 грн.
За таких обставин суд враховуючи, те, що між ОСОБА_7 та ПАТ «Страхова група ТАСС», був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується страховим полісом №AT/5310049, який на момент ДТП діяв, суд вважає, що заявлені позовні вимоги потерпілою ОСОБА_4 до ПАТ «Страхова група ТАСС», про стягнення моральної шкоди в розмірі 96 000 грн. підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 124 КПК України витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням: судової інженерно-транспортної експертизи, висновок експерта № СЕ-19/125-24/9173-ІТ - 4 775,40 грн.; судової інженерно-транспортної експертизи, висновок експерта № СЕ-19/125-24/9172-ІТ - 3 786,40 грн.; судової інженерно-транспортної експертизи, висновок експерта № СЕ-19/125-24/11538-ІТ - 3 979,50 грн.; судової інженерно-транспортної експертизи, висновок експерта № СЕ-19/125-24/13367-ІТ - 2 785,65 грн. на загальну суму 15 326,95 грн. підлягають стягненню із обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави.
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за необхідне зняти арешт з речового доказу накладений ухвалою слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 24.07.2024 велосипед зеленого кольору марки «Аист» та повернути його потерпілій ОСОБА_4 .
Враховуючи заявлений потерпілою до обвинуваченої цивільний позов про відшкодування моральної шкоди заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення суд при вирішенні питання про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 24.07.2024 про накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Colt» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважає за необхідне залишити арешт на вказаний автомобіль.
Враховуючи те, що під час досудового слідства та під час судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід обвинуваченій не обирався, під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 дотримувалась обов`язків, визначених ч. 7 ст. 42 КПК України, клопотань щодо обрання запобіжного заходу під час судового розгляду від учасників розгляду справи не надходило, суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу.
Питання речових доказів наявних у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 50, 65-67, 286 КК України, статтями 2, 42, 94, 100, 174, 368-371, 373-376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку в 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покласти такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням у кримінальному провадженні судово інженерно-транспортних експертиз в сумі 15 326,95 грн. 
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-зняти арешт з речового доказу накладений ухвалою слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 24.07.2024, а саме велосипеду зеленого кольору марки «Аист», який знаходиться на зберіганні на спеціалізованому майданчику Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області та повернути його потерпілій ОСОБА_4 ;
-автомобіль «Mitsubishi Colt» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити на зберіганні на спеціалізованому майданчику Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області;
-CD-R диск з відео файлом NVR_Mebel_ch3_main_20240720101600_20240720101704 залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження;
-CD-R диск з відео файломXVR_ch1_main_20240720103749_20240720104313, залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження;
-DVD-R диск з відео файлами 0000000_00000020240720101504_0002, 0000000_00000020240720101504_0003 залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням в сумі 404000 грн. та стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» страхового відшкодування в сумі 96000 грн. задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , 300 000 (триста тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", ідентифікаційний код юридичної особи: 30115243, місцезнаходження: 03117, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 65, на користь ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника: НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , 96 000 (дев`яносто шість тисяч) гривень, страхового відшкодування.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя        ОСОБА_1