ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3188/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АБМ-ТРЕЙД» до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АБМ-ТРЕЙД» (далі – ТОВ «АБМ-Трейд», товариство, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Рівненської митниці (далі – митний орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської митниці №UA204150/2025/000096/2 від 31.12.2025 про коригування митної вартості товарів; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Рівненської митниці №UA204150/2025/000323 від 31.12.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2025 ТОВ «АБМ-Трейд» було подано на Рівненську митницю електронну митну декларацію, якій присвоєно номер 25UA204150005182U4 на товар: «Бікарбонат натрію харчовий (FOOD GRADE) номер CAS-144-55-8, індивідуальна хімічна формула NaHCO3 3 вмістом бікарбонату натрію (загальна лужність) - 99,95%, NaCI-0.4%, у вигляді кристалічного порошку білого кольору без запаху, вага нетто 53800кг, дозування розчиняється в воді при 20гр. С г/1000г. Використовується в харчовій та хімічній промисловості. Упаковка 2152 поліетиленові мішків. Виробник: QINGDAO BERGANO INTERNATIONAL TRADE CO., LTD, CN.».
Разом із вказаною митною декларацією декларантом позивача подано ряд документів, які підтверджується митну вартість товару, однак відповідачем 30.12.2025 було направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України (далі – МК України) із переліком даних та відомостей, які ніби то необхідні митному органу для визначення митної вартості за методом обраним декларантом.
Зауважує, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним , а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів 
Попри формальну вказівку в оскаржуваному рішенні про проведення таких консультацій, митним органом не було проведено процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів.
Декларантом до митного оформлення надано всі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару. Будь-яких інших документів на підтвердження митної вартості у позивача немає, однак 31.12.2025 посадовою особою Рівненської митниці прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA204150/2025/000096/2.
Обставинами такого прийняття рішення є: митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки, подані до митного оформлення документи містять неточності. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості.
Зокрема, в спірному рішення відповідачем зазначено, що існує наявність ризиків заявленого до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі стосовно числових значень складових митної вартості».
В спірному рішенні митного органу вказано, що рахунок-проформа від 29.08.2025 №BGS250829 не містить посилання на зовнішньо- економічний контракт, тоді як проформа-інвойс від 29.08.2025 №BGS250829 містить усі необхідні відомості, що дають змогу ідентифікувати поставку: опис товару, його кількість, вартість, умови оплати та поставки, а також реквізити сторін зовнішньоекономічного договору Цей документ є невід`ємною складовою пакету комерційних документів, на підставі яких було заявлено митну вартість. Більше того, така обставина жодним чином не впливає на складові митної вартості товару.
Окрім наведеного митний орган вказав, що згідно коносаменту від 30.09.2025 № UTRUST25092418, порт призначення Гданськ (Польща), згідно накладної УМВС від 23.10.2025 №07457, маршрут перевезення Шебжешин - Хрубешов – Ізов - Клевань. При цьому до МД не надано транспортних документів та документів, що підтверджують понесені витрати за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України.
Повідомляє, що згідно накладної УМВС від 23.10.2025 №07457, у графі 3 чітко зазначено повний маршрут транспортування: Китай – Гданськ (Польща) Клевань (Україна), що підтверджує безперервність маршруту доставки товару з країни відправлення до місця митного оформлення. Також у графі 22 накладної УМВС від 23.10.2025 №07457 додатково вказано ключові транзитні пункти маршруту, зокрема: Шебжешин – Хрубешів – Ізов Клевань, що узгоджується з типовим маршрутом контейнерного перевезення територією Польщі та України. Вказані документи узгоджуються між собою за змістом, датами, пунктами відправлення, призначення та ідентифікаційними ознаками вантажу, що унеможливлює сумнів у достовірності наданих відомостей. транспортування товару за маршрутом: Гданськ (Польща) - Шебжешин (Польща) входило в комплекс транспортних послуг наданих декларанту експедитором ТОВ «СЕЙВ ПРО СОЛЮШИНС».
Щодо зауваження Рівненської митниці про те, що зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 01.07.2025 №01072025 зазначено під кодом 4104 (стороною якого є виробник товарів, що декларуються), однак інформація про виробника товарів не підтверджується товаросупровідними документами, вказує наступне.
Зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 01.07.2025 №01072025 прямо визначає сторону-продавця, яка одночасно є виробником товару. Ця інформація повністю узгоджується з даними, наведеними в інвойсах, специфікації та пакувальному листі та інших документах, що підтверджують походження та якість товару. Усі ці документи подані митному органу під час митного оформлення, що підтверджується відповідними записами в електронній митній декларації №25UA204150005182U4. Митному органу було надано Сертифікат походження товару №25C520121071/00022 від 30.09.2025 року (код 0861 у графі 44 МД №25UA204150005182U4), який є офіційним документом, виданим уповноваженим органом країни експорту, що підтверджує країну походження товару — Китайська Народна Республіка.
Окрім того звертає увагу суду, що зазначення митницею про «відсутність інших додаткових витрат, які зазвичай присутні при інтермодальному перевезенні» є лише припущенням, яке не ґрунтується на нормах законодавства та фактичних доказах. Митний орган не має права висувати вимоги щодо документального підтвердження витрат, які не були понесені декларантом, або вимагати деталізації вартості понад ту, яка визначена у виставленому експедитором рахунку.
Твердження Рівненської митниці про те, що «Додаткова угода від 07.08.2025 №1 містить посилання на специфікацію №1, яка до митного оформлення не надана», є необґрунтованим, формальним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки декларантом разом із Додатковими поясненнями та документами №31/12 від 31.12.2025 було подано Специфікацію №1 від 03.07.2025 до Контракту №01072025 від 01.07.2025. 
В спірному рішенні митного органу вказано, що в графі 28 УМВС від 23.10.2025 № 07457 зазначено декларації Т1, що до митного оформлення не надані, однак разом із Додатковими поясненнями та документами №31/12 від 31.12.2025 декларантом було подано транзитні декларації (Т1), а саме: № MRN 25PL322080NS1927M2 від 13.12.2025; № MRN 25PL322080NS1924M5 від 13.12.2025.
Водночас вказує, що разом із додатковими пояснення товариством на вимогу митного органу було надано: виписку по рахунку АТ «Укрексімбанк» за дату 09.09.2025 на суму 2 954,02 дол. США та виписку по рахунку АТ «Укрексімбанк» за дату 22.09.2025 на суму 6 891,78 дол. США.
Відтак уважає, декларантом подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребував додаткові документи у декларанта, а у подальшому, у зв`язку із неподанням додаткових документів, прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-16).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 75).
У відзиві на позовну заяву від 02.04.2026 представник відповідача заперечує проти позовних вимог, в обґрунтування своєї позиції вказує, що при проведенні, у відповідності до положень статті 54 МК України, контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією, встановлено наступне:
рахунок-проформа від 29.08.2025 № BGS250829 не містить посилання на зовнішньо-економічний контракт;
згідно коносаменту від 30.09.2025 №UTRUST25092418, порт призначення Гданськ (Польща), згідно накладної УМВС від 23.10.2025 №07457, маршрут перевезення Шебжешин–Хрубешов–Ізов–Клевань. При цьому до МД не надано транспортних документів та документів, що підтверджують понесені витрати за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України;
зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 01.07.2025 №01072025 зазначено під кодом 4104 (стороною якого є виробник товарів, що декларуються), однак інформація про виробника товарів не підтверджується товаросупровідними документами;
рахунки від 24.12.2025 №№ 76409, 76410 та довідки від 29.12.2025 №13885, 13887 не містять всіх відомостей про розмір інших додаткових витрат, які присутні при інтермодальному перевезенні товарів, зокрема, оформлення транзитних документів, портові збори, зберігання товарів в порту призначення тощо;
додаткова угода від 07.08.2025 №1 містить посилання на специфікацію №1 яка до митного оформлення не надана;
в графі 28 УМВС від 23.10.2025 № 07457 зазначено декларації Т1, що до митного оформлення не надані. 
Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних та неточних відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості.
З метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця; 3) транспортні (перевізні) документи за маршрутом Гданськ (Польща) Шебжешин–Хрубешов–Ізов–Клевань; 4) специфікацію №1; 5) декларації Т1.
Також, надано консультацію стосовно рівня вартості товарів, яким володіє митниця, та який можливо застосувати до імпортованих товарів.
У зв`язку з не наданням усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України.
Для визначення митної вартості оцінюваних товарів використано найменшу вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці із врахуванням обсягів товарів, згідно рівнів митної вартості ЄАІС Держмитслужби: т овар за МД від 18.09.2025 №25UA401020042780U6 на рівні – 0,3570 дол. США/кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 19206,6 дол. США (53800 кг * 0,357 дол. США/кг), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 810862,3181грн (19206,6 дол. США * 42,2179 грн/дол. США).
З урахуванням наведеного уважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є такими, що відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими (арк. спр. 78-79).
У відповіді на відзив від 03.04.2026 представник позивача просив адміністративний позов задовольнити з підстав, викладених у позові (арк. спр. 89-93).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за позовом ТОВ «ТАБИ-Трейд» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішень за участі представника відповідача (арк. спр. 102).
Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.
Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Між ТОВ «АБМ-Трейд» (Покупець) та QINGDAO DERGANO INTERNATIONAL TRADE CO., LTD (Продавець) було укладено Контракт від 01.07.2025 №01072025 (арк. спр. 69-71), за умовами якого продавець приймає на себе зобов`язання з поставки та передачі в порядку та строки, встановлені даним контрактом, товару. Номенклатура, кількість, ціна і загальна вартість товару вказуються в Додатках (Специфікаціях) до Контракту (пункт 1.1, 1.2 контракту).
Згідно із пунктом 2.1 базис поставки товару згідно з законодавством України за правилами «INCOTERMS 2020», вказано у відповідному додатку (Специфікації) до контракту.
Пунктом 3.1. контракту передбачено, що валюта контракту і платежу долари США.
Загальна сума цього контракту складається зі загальної суми товарів, поставлених відповідно до підписаних Додатків (Специфікацій) до Контракту (пункт 3.4 контракту).
Відповідно до пункту 3.5 контракту у вартість товару включається вартість упаковки, маркування, вартість тари, палет, навантаження і сертифікату походження. Витрати, пов`язані з виконанням даного Контракту, розподіляються між Сторонами відповідно до правил «INCOTERMS 2020».
Згідно з пунктом 4.1 Контракту оплата товару за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на банківський рахунок в наступному порядку.
Сторони контракту можуть передбачити інші умови оплати товару, які вказуються в Специфікації на поставку відповідної партії товару, що є невід`ємною частиною контракту (пункт 4.2 контракту).
Згідно із специфікацією від 03.07.2025 №1 сторонами узгоджено поставку Sodium Bicarbonate HS code 2836300000\Бікарбонат натрію УКТЗЕД 2836300000 в кількості 53,80 т за ціною 183 Дол.США за 1 т на загальну суму 9 845,00 дол. США. Умови поставки FOB Qingdao, China згідно з умовами «INCOTERMS». Тут же обумовлено умови оплати: 30% передоплата і 70% перед завантаженням (арк. спр. 66).
На виконання вищевказаного Контракту 29.08.2025 QINGDAO DERGANO INTERNATIONAL TRADE CO., LTD виставлено проформу-інфойс на загальну суму 9 845,40 дол. США із умовами оплати: 2 953,62 дол. США предоплата та 6 891,78 перед завантаженням (арк. спр. 63).
Позивач здійснив оплату за товар 09.09.2025 у розмірі 2 954,02 дол. США та 22.09.2025 – 6 891,78 дол. США, що підтверджується банківськими платіжними документами (swift) та виписками по рахунку (арк. спр. 49-52).
Для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України транспортного засобу, а саме: «Бікарбонат натрію харчовий (FOOD GRADE) номер CAS-144-55-8, індивідуальна хімічна формула NaHCO3 3 вмістом бікарбонату натрію (загальна лужність) - 99,95%, NaCI-0.4%, у вигляді кристалічного порошку білого кольору без запаху, вага нетто 53800кг, дозування розчиняється в воді при 20гр. С г/1000г. Використовується в харчовій та хімічній промисловості. Упаковка 2152 поліетиленові мішків. Виробник: QINGDAO BERGANO INTERNATIONAL TRADE CO., LTD, CN.», ТОВ «АБМ-Трейд» 30.12.2025 подав до Рівненської митниці МД №25UA204150005182U4 (арк. спр. 60).
Для підтвердження митної вартості транспортного засобу позивачем додано: зовнішньоекономічний договір (контракт) №01072025 від 01.07.2025 (арк. спр. 69-71); специфікація №1 видана 07.08.2025 до контракту №01072025 від 01.07.2025 (арк. спр. 66); специфікація №2 видана 29.08.2025 до контракту №01072025 від 01.07.2025 (арк. спр. 67); проформа інвойс №BGS250829 від 29.08.2025 (арк. спр. 63); комерційний інвойс №BGS250829 від 23.09.2025 (арк. спр. 68); коносамент №UTRUST25092418 від 30.09.2025 (арк. спр. 59); сертифікат походження товару №25C520121071/00022 від 30.09.2025 (арк. спр. 65); банківський платіжний документ у формі swift від 09.09.2025 №300021776.090925 на суму 2 954,02 дол. США із відміткою, що проведено банківською установою (в графі 70 призначення платежу: за контрактом №01072025 від 01.07.2025, специфікацією №2 від 29.08.2025, інвойс № BGS250829 від 29.08.2025) (арк. спр. 49); банківський платіжний документ у формі swift від 22.09.2025 №300025713.220925 на суму 6 891,78 дол. США із відміткою, що проведено банківською установою (в графі 70 призначення платежу: за контрактом №01072025 від 01.07.2025, специфікацією №2 від 29.08.2025, інвойс № BGS250829 від 29.08.2025) (арк. спр. 50); договір про надання транспортно – експедиторських послуг з перевезення експортно – імпортних та транзитних вантажів №2322-Т/25 від 22.09.2025 (арк. спр. 38); заявка про надання транспортно – експедиторських послуг №2 від 22.09.2025 (арк. спр. 43); накладна УМВС №07457 від 23.12.2025 (арк. спр. 44); довідка про транспортні витрати №13885 від 29.12.2025 (арк. спр. 36); довідка про транспортні витрати №13887 від 29.12.2025 (арк. спр. 37); рахунок на оплату №76409 від 24.12.2025 (арк. спр. 45); рахунок на оплату №76410 від 24.12.2025 (арк. спр. 46).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:
- рахунок-проформа від 29.08.2025 № BGS250829 не містить посилання на зовнішньо-економічний контракт;
- згідно коносаменту від 30.09.2025 №UTRUST25092418, порт призначення Гданськ (Польща), згідно накладної УМВС від 23.10.2025 №07457, маршрут перевезення Шебжешин–Хрубешов–Ізов–Клевань. При цьому до МД не надано транспортних документів та документів, що підтверджують понесені витрати за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України;
- зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 01.07.2025 №01072025 зазначено під кодом 4104 (стороною якого є виробник товарів, що декларуються), однак інформація про виробника товарів не підтверджується товаросупровідними документами;
- рахунки від 24.12.2025 №№ 76409, 76410 та довідки від 29.12.2025 №13885, 13887 не містять всіх відомостей про розмір інших додаткових витрат, які присутні при інтермодальному перевезенні товарів, зокрема, оформлення транзитних документів, портові збори, зберігання товарів в порту призначення тощо;
- додаткова угода від 07.08.2025 №1 містить посилання на специфікацію №1 яка до митного оформлення не надана;
- в графі 28 УМВС від 23.10.2025 № 07457 зазначено декларації Т1, що до митного оформлення не надані. 
Згідно статті 53 та статті 54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця; 3) транспортні (перевізні) документи за маршрутом Гданськ (Польща) Шебжешин–Хрубешов–Ізов–Клевань; 4) специфікацію №1; 5) декларації Т1.
Декларант 31.12.2025 подано додаткові пояснення та документи №31/12, а саме: копії транзитних декларацій (Т1) від 13.12.02025 №MRN 25PL322080NS1927M2 та №MRN 25PL322080N1924M5 (арк. спр. 47-48); копія специфікації від 03.07.2025 №1 (арк. спр. 66) та виписки по рахунку АТ «Укрексімбанк» за 09.09.2025 та 22.09.2025 (арк. спр. 45-46).
Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA204150/2025/000096/2 від 31.12.2025 (арк. спр. 64), відповідно до графи 33 даного рішення, митну вартість товарів скориговано із застосування резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України та визначено на підставі інформації щодо митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 18.09.2025 №25UA401020042780U6 на рівні – 0,3570 дол. США/кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 19206,6 дол. США (53800 кг * 0,357 дол. США/кг), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 810862,3181грн (19206,6 дол. США * 42,2179 грн/дол. США).
Також, у зв`язку з винесенням рішення, Рівненською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204150/2025/000323 (арк. спр. 58).
В подальшому, товар було випущено у вільний обіг за МД 31.12.2026 №25UA204150005219U3 (арк. спр. 61-62) із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України.
Уважаючи таке рішення та картку відмови відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх оскарження.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) №01072025 від 01.07.2025 (арк. спр. 69-71); специфікація №1 видана 07.08.2025 до контракту №01072025 від 01.07.2025 (арк. спр. 66); специфікація №2 видана 29.08.2025 до контракту №01072025 від 01.07.2025 (арк. спр. 67); проформа інвойс №BGS250829 від 29.08.2025 (арк. спр. 63); комерційний інвойс №BGS250829 від 23.09.2025 (арк. спр. 68); коносамент №UTRUST25092418 від 30.09.2025 (арк. спр. 59); сертифікат походження товару №25C520121071/00022 від 30.09.2025 (арк. спр. 65); банківський платіжний документ у формі swift від 09.09.2025 №300021776.090925 на суму 2 954,02 дол. США із відміткою, що проведено банківською установою (в графі 70 призначення платежу: за контрактом №01072025 від 01.07.2025, специфікацією №2 від 29.08.2025, інвойс № BGS250829 від 29.08.2025) (арк. спр. 49); банківський платіжний документ у формі swift від 22.09.2025 №300025713.220925 на суму 6 891,78 дол. США із відміткою, що проведено банківською установою (в графі 70 призначення платежу: за контрактом №01072025 від 01.07.2025, специфікацією №2 від 29.08.2025, інвойс № BGS250829 від 29.08.2025) (арк. спр. 50); договір про надання транспортно – експедиторських послуг з перевезення експортно – імпортних та транзитних вантажів №2322-Т/25 від 22.09.2025 (арк. спр. 38); заявка про надання транспортно – експедиторських послуг №2 від 22.09.2025 (арк. спр. 43); накладна УМВС №07457 від 23.12.2025 (арк. спр. 44); довідка про транспортні витрати №13885 від 29.12.2025 (арк. спр. 36); довідка про транспортні витрати №13887 від 29.12.2025 (арк. спр. 37); рахунок на оплату №76409 від 24.12.2025 (арк. спр. 45); рахунок на оплату №76410 від 24.12.2025 (арк. спр. 46).
Також декларантом, на вимогу митного органу, 31.12.2025 подано додаткові пояснення та документи №31/12, а саме: копії транзитних декларацій (Т1) від 13.12.02025 №MRN 25PL322080NS1927M2 та №MRN 25PL322080N1924M5 (арк. спр. 47-48); копія специфікації від 03.07.2025 №1 (арк. спр. 66) та виписки по рахунку АТ «Укрексімбанк» за 09.09.2025 та 22.09.2025 (арк. спр. 45-46).
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
При цьому, суд уважає безпідставними твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про відсутність посилання на зовнішньо-економічний контракт в рахунку-проформі від 29.08.2025 № BGS250829, оскільки затвердженої форми інвойсів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено. Разом з тим при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості митний орган має впевнитись, що рахунок-фактуру можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.
Відсутність у рахунку-проформі прямого посилання на зовнішньоекономічний контракт не може бути підставою для визнання документів такими, що не підтверджують митну вартість, оскільки рахунки-фактури містять всі ідентифікаційні ознаки товару, кількість, ціну, дані покупця і продавця, що дають змогу ідентифікувати зв`язок з контрактом. За відсутності прямих доказів, які б вказували на недійсність проформа-інвойс від 29.08.2025 №BGS250829 (арк. спр. 63), нема підстав не приймати цей документ для підтвердження ціни товару.
Суд враховує, що згідно з пунктом 4.1 Контракту №01072025 оплата товару за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на банківський рахунок в наступному порядку.
Сторони контракту можуть передбачити інші умови оплати товару, які вказуються в Специфікації на поставку відповідної партії товару, що є невід`ємною частиною контракту (пункт 4.2 контракту).
На виконання вищевказаного Контракту 29.08.2025 QINGDAO DERGANO INTERNATIONAL TRADE CO., LTD виставлено проформу-інфойс на загальну суму 9 845,40 дол. США із умовами оплати: 2 953,62 дол. США предоплата та 6 891,78 перед завантаженням (арк. спр. 63).
Позивач здійснив оплату за товар 09.09.2025 у розмірі 2 954,02 дол. США та 22.09.2025 – 6 891,78 дол. США, що підтверджується банківськими платіжними документами (swift) та виписками по рахунку (арк. спр. 49-52).
Наведене також узгоджується зі специфікацією від 03.07.2025 №1, у якій сторонами узгоджено поставку Sodium Bicarbonate HS code 2836300000\Бікарбонат натрію УКТЗЕД 2836300000 в кількості 53,80 т за ціною 183 Дол.США за 1 т на загальну суму 9 845,00 дол. США. Умови поставки FOB Qingdao, China згідно з умовами «INCOTERMS». Тут же обумовлено умови оплати: 30% передоплата і 70% перед завантаженням (арк. спр. 66).
Однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, що згідно коносаменту від 30.09.2025 №UTRUST25092418, порт призначення Гданськ (Польща), згідно накладної УМВС від 23.10.2025 №07457, маршрут перевезення Шебжешин–Хрубешов–Ізов–Клевань. При цьому до МД не надано транспортних документів та документів, що підтверджують понесені витрати за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України.
Згідно накладної УМВС від 23.10.2025 №07457, у графі зазначено повний маршрут транспортування: Китай Гданськ (Польща) Клевань (Україна), що підтверджує безперервність маршруту доставки товару з країни відправлення до місця митного оформлення.
Крім цього, відповідно до умов специфікації від 03.07.2025 №1 товар поставлявся на умовах FOB Qingdao згідно міжнародних торговельних правил «ІНКОТЕРМС».
У графі 22 накладної УМВС від 23.10.2025 №07457 додатково вказано ключові транзитні пункти маршруту, зокрема: Шебжешин Хрубешів Ізов Клевань, що узгоджується з типовим маршрутом контейнерного перевезення територією Польщі та України.
Подані до митного оформлення документи, зокрема коносамент №UTRUST25092418 від 30.09.2025 (арк. спр. 59) та накладної УМВС від 23.10.2025 №07457, у сукупності підтверджують повний, безперервний та логічно узгоджений маршрут транспортування товару від місця відправлення (Qingdao, Китай) до місця митного оформлення (Клевань, Україна).
Вказані документи узгоджуються між собою за змістом, датами, пунктами відправлення, призначення та ідентифікаційними ознаками вантажу, що унеможливлює сумнів у достовірності наданих відомостей.
Зазначення у накладній УМВС від 23.10.2025 №07457транзитного пункту Шебжешин (Польща) не свідчить про відсутність частини транспортного маршруту. Вказаний пункт є залізничним контейнерним терміналом, через який здійснюється перевалка контейнерів із морського транспорту на залізничний після прибуття вантажу до порту Гданськ.
Тобто, пункт Шебжешин (Польща) є залізничним контейнерним терміналом, де здійснюється перевантаження контейнерів на потяг після їх розвантаження у морському порту Гданськ.
Такий ланцюг доставки є типовим для мультимодального транспортування й не потребує окремого коносамента або ЦМР для внутрішньопольського залізничного сегменту. Як наслідок, Шебжешин не є початковим пунктом перевезення, а транзитним, складовою частиною маршруту Гданськ Клевань Локачі. Відсутність окремого транспортного документа на ділянку Гданськ Шебжешин не свідчить про розрив або невідповідність маршруту, оскільки доставка контейнерів залізничним транспортом із порту до терміналу в межах однієї країни не завжди супроводжується окремим документом, що подається для митного оформлення.
Відповідно до положень статей 53-54 МК України, митний орган зобов`язаний здійснювати контроль правильності визначення митної вартості на підставі достовірних, документально підтверджених відомостей, що містяться у поданих документах. При цьому митний орган не обґрунтував, що відсутність окремого транспортного документа на ділянку Гданськ Шебжешин будь-яким чином вплинула або могла вплинути на числове значення заявленої митної вартості товару.
Підсумовуючи наведене суд уважає, що позиція Рівненської митниці щодо відсутності транспортних документів є такою, що суперечить як фактичним обставинам, так і вимогам чинного митного законодавства, і не може братися до уваги як належна підстава для коригування митної вартості.
Аналогічна позиція викладена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2026 у справі № 140/12470/25.
Також однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, що зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 01.07.2025 №01072025 зазначено під кодом 4104 (стороною якого є виробник товарів, що декларуються), однак інформація про виробника товарів не підтверджується товаросупровідними документами.
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 53 МК України інформація та документи про виробника товару не є документами, що підтверджують митну вартість товару та жодним чином не стосується складових цінового значення товару.
Вказана норма не покладає на декларанта обов`язку надавати документи, які безпосередньо підтверджують дані про виробника товару.
Також, зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 01.07.2025 №01072025 прямо визначає сторону-продавця, яка одночасно є виробником товару. Ця інформація повністю узгоджується з даними, наведеними в інвойсах, специфікації та пакувальному листі, що підтверджують походження товару.
Додатково слід зауважити, що митному органу було надано сертифікат походження товару №25C520121071/00022 від 30.09.2025 (арк. спр. 65), який є офіційним документом, виданим уповноваженим органом країни експорту, що підтверджує країну походження товару Китайська Народна Республіка.
Таким чином, надані документи містять повні та достовірні відомості про виробника товару, що унеможливлює сумнів у достовірності цих даних.
Щодо твердження відповідача в оскаржуваному рішенні, що в рахунках від 24.12.2025 №76409, №76410 та довідках від 29.12.2025 №13885, №13887 не містять всіх відомостей про розмір інших додаткових витрат, які присутні при інтермодальному перевезенні товарів, зокрема, оформлення транзитних документів, портові збори, зберігання товарів в порту призначення тощо, суд зазначає наступне.
У рахунках на оплату від 24.12.2025 №76409, №76410 (арк. спр. 45-46) та довідках від 29.12.2025 №13885, №13887 (арк. спр. 36-37) ТОВ «Глобал Оушен Лінк» чітко зазначені найменування наданих робіт та послуг, а також визначена загальна вартість транспортних послуг за усім маршрутом перевезення задекларованого товару: Гданськ (Польща) Ізов (Україна). Це свідчить, що усі витрати, пов`язані з транспортуванням і супутніми експедиторськими послугами, включені у єдину суму рахунку та підтверджені документально.
Слід зазначити, що транспортно-експедиторська діяльність передбачає, що експедитор має право виставляти рахунок у вигляді зведеної вартості транспортних послуг, без деталізації кожного допоміжного платежу (портових зборів, оформлення транзитних документів, витрат на зберігання тощо). Всі такі витрати є складовими єдиної вартості транспортно-експедиційних послуг і не підлягають окремому виділенню, якщо інше прямо не передбачено договором із замовником.
Верховний Суд у постановах від 15.10.2024 у справі №520/6058/24, від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
У свою чергу, висновки відповідача в оскаржуваному рішенні щодо заниження витрат на транспортування товару є лише суб`єктивними припущеннями митного органу.
Суд зазначає, що відповідач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовували б розмір понесених позивачем витрат на перевезення вантажу та які вказували б на їх заниження, відтак, такі зауваження відповідача є необґрунтованими та безпідставними.
Щодо посилання Рівненської митниці на відсутність під час митного оформлення товару специфікації №1 та декларацій Т1 суд зазначає, що, як зазначалось судом вище декларантом, на вимогу митного органу, 31.12.2025 подано додаткові пояснення та документи №31/12, а саме: копії транзитних декларацій (Т1) від 13.12.02025 №MRN 25PL322080NS1927M2 та №MRN 25PL322080N1924M5 (арк. спр. 47-48); копія специфікації від 03.07.2025 №1 (арк. спр. 66) та виписки по рахунку АТ «Укрексімбанк» за 09.09.2025 та 22.09.2025 (арк. спр. 45-46), а тому такі документи митному органу було надано.
Таким чином, надані документи містять повні та достовірні відомості про виробника товару, що унеможливлює сумнів у достовірності цих даних.
З урахуванням наведеного, на думку суду, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, які містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Суд зазначає, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях, а не на достовірних відомостях.
За обставин цієї справи митний орган не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).
Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).
З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (підтримана постановою Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 300/784/24).
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021 у справі № 808/1411/17, від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Таким чином, доводи митного органу про наявність істотних розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
З урахуванням наведеного висновки у спірних рішеннях про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Можливість поставки товару іншим покупцям за більшою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а спирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Сам факт здійснення митого оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі № 815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митною органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16.
Таким чином, з огляду на зазначене, суд констатує, що прийняте Рівненською митницею рішення про коригування митної вартості товару №UA204150/2025/000096/2 від 31.12.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Як було зазначено вище, позивачу було відмовлено у митному оформленні товару шляхом винесення картки відмови №UA204150/2025/000323 від 31.12.2025 з підстав неподання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу.
Відповідно до статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом, рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Пунктами 7.1., 7.2. «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631 передбачено, що у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Враховуючи, що спірна Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару, яке підлягає скасуванню, то її також слід визнати протиправною та скасувати.
Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).
Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 5 324,80 грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні 80 копійок), який сплачений згідно із платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 12.03.2026 №16558 (арк. спр. 17).
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АБМ-ТРЕЙД» (45500, Волинська області, Володимирський район, селище Локачі, вулиця Шевченка, будинок 43-А, ідентифікаційний код юридичної особи 35580267) до Рівненської митниці (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 104, ідентифікаційний код юридичної особи 43958370) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204150/2025/000096/2 від 31.12.2025.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Рівненської митниці №UA204150/2025/000323 від 31.12.2025.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АБМ-ТРЕЙД» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судовий збір у розмірі 5 324,80 грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні 80 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя В.І. Смокович