ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7102/26 Справа № 243/2085/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Халаджи О. В.
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П..
секретар Кругман А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2026 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Хаустова Т.А.),
В С Т А Н О В И В:

У провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2026 року частково задоволено позовні вимоги позивача ТОВ «Коллект Центр».
20 квітня 2026 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача, адвоката Яресько Т.В. про ухвалення додаткового Рішення по справі, в якому він просить стягнути з позивача ТОВ «Коллект Центр» на користь відповідача ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 14 000 грн.
Додатковим рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2026 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Яресько Тараса Віталійовича про стягнення з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрат на правову допомогу – відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач, та через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвалюючи рішення про відмову у стягненні правничої допомоги з позивача на користь відповідача допустив порушення норм процесуального права.
Крім того, зазначив, що при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу відповідача суд мав застосувати принцип пропорційності, передбачений ст. 141 ЦПК України, та визначити до відшкодування на користь відповідача 21,69% від заявлених витрат на правничу допомогу у сумі 14 000,00 грн, тобто 3 036,60 грн.
ОСОБА_2 , просив додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції 3036,60 грн.
Також просив стягнути витрати на правничу допомогу понесені у суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн.
Від ТОВ «Коллект Центр» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано на те, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу явно завищеним та таким, що не відповідає критерію співмірності, розумності та необхідності. Розглянута справа належить до категорії малозначних, не відзначалася підвищеною складністю фактичних обставин чи правових питань, не вимагала проведення експертиз, допиту свідків або дослідження значного обсягу доказів. Спір стосувався типових правовідносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, правове регулювання яких є сталим і незмінним, а судова практика у справах цієї категорії є усталеною та широко представлена у відкритих джерелах.
Також слід зазначити, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди Відповідача з висновками суду першої інстанції та до механічного застосування арифметичної пропорції 21,69% від заявленої ним суми витрат на правничу допомогу, тобто 3 036,60 грн. Однак такий підхід є помилковим, оскільки саме по собі часткове задоволення позовних вимог не означає автоматичного обов`язку суду стягнути на користь Відповідача будь-яку частину заявлених ним витрат.
Заявлення додаткових витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 5 000,00 грн є непропорційним предмету апеляційного перегляду та не відповідає критеріям розумності, необхідності й співмірності. Сам факт подання апеляційної скарги не створює автоматичного обов`язку іншої сторони компенсувати витрати на її підготовку
ТОВ «Коллект Центр» просило оскаржуване додаткове рішення суду залишити без змін.
Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи у стягненні витрат на правничу допомогу, місцевий суд виходив з того, що рішенням суду позов задоволено частково, тому відсутні підстави для покладення витрат відповідача на позивача.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15 зазначила, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документів, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як було встановлено матеріалами справи, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, заборгованість за Договором №№ 3364515112-157137 від 02 грудня 2021 року в сумі 8006,00 грн. (вісім тисяч шість грн. 00 коп.); заборгованість за Договором № 4397040 від 11 жовтня 2021 року в сумі 70 500 грн. (сімдесят тисяч п`ятсот грн. 00 коп.).
Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, судовий збір в сумі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн. 40 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі грн. 00 коп.).
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що до відзиву на позову заяву представником відповідача – адвокатом Яресько Т.В., було долучено Договір №24095 про надання правничої допомоги від 13 березня 2026 року, додаток №1 до Договору від 13.03.2026 року,акт приймання-передачі послуг №1 від 16.03.2026 року на загальну суму 14 000 грн, детальний опис робіт та ордер на надання правничої допомоги серія АІ №2147979 від 16.03.2016 року.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції за розгляд даної справи.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки судом першої інстанції було частково задоволено позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 , то у даному випадку, місцевим судом при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення слід було застосовувати ч.2 ст. 141 ЦПК України, однак, суд першої інстанції дану імперативну норму закону не застосував чим безпідставно відмовив відповідачу у стягненні на його користь витрат на правничу допомогу з позивача за часткове задоволення позову.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що додаткове рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та стягнення на користь відповідача з ТОВ «Коллект Центр» витрат за правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 3000 грн., оскільки саме ця сума буде відповідати критерію співмірності наданої адвокатом роботи з урахуванням відмовленої частини позовних вимог.
Що стосується витрат відповідача за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача до апеляційної скарги було долучено Додаток №2 до Договору від 13.03.2026 року в якому вказано вартість послуг 5000 грн.,детальний опису робіт в якому вказано, ознайомлення із додатковим рішенням - 500 грн., консультація клієнта 1500,00 грн., складання апеляційної скарги 3000 грн.,
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» заперечувала проти задоволення суми правничої допомоги за розгляд справи у суд апеляційної інстанції.
Апеляційний суд вважає, що заявлена адвокатом сума у розмірі 5000 грн. є необґрунтованою та непропорційною до наданої адвокатом послуг, оскільки предмет заявлених “послуг” не охоплює складання відзивів. В акті вказано «ознайомлення» та «подання». Втім, подання є технічною процесуальною дією направлення документів до суду та учасникам справи через електронний кабінет і саме по собі не є правничою допомогою зі складання відзиву (підготовки правової позиції та змісту документа). 10. «Ознайомлення» та «подання» мають організаційний характер і не належать до видів правничої допомоги у розумінні ст. ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», тому не підлягають компенсації як окремі правничі послуги; відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2022 у справі №756/8241/20.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру та заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 , 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, оскільки саме ця сума буде відповідати критерію співмірності та критерію реальності адвокатських витрат
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Яресько Тарас Віталійович задовольнити частково.
Додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2026 року скасувати.
Заяву представника ОСОБА_1 – Яресько Тараса Віталійовича задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції 3000 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції 1000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено 15 вересня 2026 року.

Судді:          О.В. Халаджи        
А.В. Гапонов

Л.П. Никифоряк