26.08.26
26.08.2026
Справа №521/16401/24
Провадження №2/521/266/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2026 року          м. Одеса 
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Роїк Д.Я.,
за участю секретаря судового засідання Каліній П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (м. Київ, вул. І. Сікорського, 8 оф. 34, код ЄДРПОУ 38750239) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України, 

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник ТОВ «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України у сумі 158557,92 грн., а також судові витрати.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
11.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № № ОД14/11/2007/840-К/372.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення по справі № 521/1014/14-ц, яким позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. 
А саме: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Надра» заборгованість за договором № ОД14/11/2007/840-К/372 від 11.12.2007 р. в розмірі 513553 (п`ятсот тринадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн. 53 коп.
08.04.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір №GL3N016222 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № ОД14/11/2007/840-К/372 від 11.12.2007 року та договором іпотеки від 11.12.2007р., укладеними між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 до ТОВ ФК «Довіра та Гарантія».
20.01.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси було розглянуто заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні. Заяву було задоволено та ухвалено Замінити сторону стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» (код ЄДРПОУ 20025456)її правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (код ЄДРПОУ 38750239) в рамках виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2014 року у справі №521/1014/14-ц у справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На підставі протоколу № 1706 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» від 25.07.2024 року та наказу № 55-к від 25.07.2024 року назва ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» була змінена на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС».
Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX назву Малиновського районного суду міста Одеси змінено на Хаджибейський районний суд міста Одеси.
Представник позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, надав заяву якою просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачем неодноразово подавалися заяви про перегляд заочного рішення від 20.06.2014 року. Заяви залишені без задоволення. Відповідні ухвали суду в апеляційному порядку не оскаржувались. Рішення суду ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалось.
Відповідач до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації відповідача, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив не подавав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно із ч. 1ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язання – це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).
Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на вимогу про стягнення інфляційним втрат та 3% річних від простроченої суми виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту усунення порушення та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. 
Стала практика Верховного Суду України містить посилання на те що нарахування 3% річних та застосування індексу інфляції до суми боргу орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних стягнень; зауважує що наведені нарахування входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові. (Постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 р. у справі № 6-42цс11; Постанова ВСУ від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11; Постанова ВСУ від 06 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12)
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.
Судом встановлено, що 11.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № № ОД14/11/2007/840-К/372.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення по справі № 521/1014/14-ц, яким позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. 
А саме: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Надра» заборгованість за договором № ОД14/11/2007/840-К/372 від 11.12.2007 р. в розмірі 513553 (п`ятсот тринадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн. 53 коп.
08.04.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір №GL3N016222 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № ОД14/11/2007/840-К/372 від 11.12.2007 року та договором іпотеки від 11.12.2007р., укладеними між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 до ТОВ ФК «Довіра та Гарантія».
20.01.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси було розглянуто заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні. Заяву було задоволено та ухвалено Замінити сторону стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» (код ЄДРПОУ 20025456)її правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (код ЄДРПОУ 38750239) в рамках виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2014 року у справі №521/1014/14-ц у справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На підставі протоколу № 1706 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» від 25.07.2024 року та наказу № 55-к від 25.07.2024 року назва ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» була змінена на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС».
Позивач визначив сукупну заборгованість по штрафним санкціям та інфляційному збільшенню за період 23.02.2019 р по 23.02.22 р у сумі 158 557,92 грн., яка складається з 112 295,89 грн. (інфляційне збільшення) + 46 262,03 (штрафні санкції.) 
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» є правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Надра» у правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № № ОД14/11/2007/840-К/372 від 11.12.2007 р. 
З моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але рішення, яке ухвалив Малиновський районний суд м. Одеси по справі № 521/1014/14-ц не виконувалося відповідачем у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року.
Таким чином, у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка становить 158 557,92 грн., з яких:
- 46 262,03 грн. – 3% річних;
- 112 295,89 грн. – інфляційні втрати.
Правовідносини між сторонами виникли внаслідок невиконання зобов`язання, та регулюються Розділом І Книги V ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. 
Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.
За змістом вказаних норм, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначених норм права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Таким чином, оскільки рішення суду зводиться до сплати грошей, то це є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.
Таким чином, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини, оцінюючи докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Таким чином, враховуючи процент задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 12,13, 76-83, 263-265, 273, 274-279, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України -задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (м. Київ, вул. І. Сікорського, 8 оф. 34, код ЄДРПОУ 38750239) заборгованість нараховану на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 158 557,92 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривен 92 копійки), яка складається з 112 295,89 грн. (інфляційне збільшення) + 46 262,03 (штрафні санкції.) 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (м. Київ, вул. І. Сікорського, 8 оф. 34, код ЄДРПОУ 38750239) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі двадцять дві гривні 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: