ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | м. Чернівці | Справа № 926/2108/26

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гончарук О.В., за участю секретаря судового засідання Медвідчук І.В., розглянувши в судовому засіданні заяву представника позивача — адвоката Герегової Н.І. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом: Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Русаль Анжели Іванівни

про: повернення комунального майна

за зустрічним позовом: Фізичної особи-підприємця Русаль Анжели Іванівни

до: Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області

про: визнання дійсним договору оренди,

за участю представників: від позивача — в судове засідання не з`явилась, від відповідача — Русаль А.І.,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 31.08.2026 у справі № 926/2108/26 позов Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області до Фізичної особи-підприємця Русаль Анжели Іванівни про повернення комунального майна задоволено; у задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Русаль Анжели Іванівни до Боянської сільської ради про визнання дійсним договору оренди відмовлено.
Пунктом 4 резолютивної частини зазначеного рішення позивачу надано строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу до 07.09.2026; пунктом 5 призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 10.09.2026 відповідно до частини першої статті 221 Господарського процесуального кодексу України.
07.09.2026 представник позивача — адвокат Герегова Н.І. звернулася до суду із заявою про стягнення з відповідача 55 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви надано: ордер адвоката на представництво інтересів позивача, договір № 21 про надання послуг від 26.05.2026, укладений на виконання договору про надання правової допомоги від 11.05.2026, акт надання послуг від 02.06.2026 та платіжну інструкцію № 1445 від 03.06.2026 про сплату позивачем 55 000,00 грн на рахунок адвоката.
Відповідно до акта надання послуг від 02.06.2026 вартість наданих послуг деталізована таким чином: опрацювання наданих документів, вивчення законодавства, аналіз судової практики, підготовка правової позиції — 3 000,00 грн; підготовка вимоги щодо відшкодування збитків — 2 000,00 грн; підготовка позовної заяви, формування додатків для суду та відповідача, скерування відповідачу, відправка позову до суду — 20 000,00 грн; участь у судових засіданнях, підготовка документів по суті справи — 30 000,00 грн; всього — 55 000,00 грн.
09.09.2026 представник відповідача — адвокат Бошелюк Ю.М. подала клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому не заперечує самого факту надання та оплати послуг адвоката, однак вважає заявлений розмір необґрунтованим і завищеним з огляду на: непропорційність вартості окремих послуг предмету спору (зокрема, підготовка позовної заяви немайнового характеру оцінена в 20 000,00 грн, а підготовка вимоги, яка за змістом повторює позовну заяву, — додатково у 2 000,00 грн); кількість (два) та тривалість судових засідань у справі; відсутність детального опису обсягу фактично виконаної роботи в судових засіданнях, який виправдовував би суму 30 000,00 грн за цю позицію; майновий стан відповідача, яка є багатодітною матір`ю трьох дітей (на підтвердження чого додано довідку про статус багатодітної сім`ї та свідоцтва про народження дітей).
Представник відповідача просила суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню, та розглянути питання без її участі.
При цьому присутня у судовому засіданні 10.09.2026 відповідачка просить суд відмовити у задоволенні зави про стягнення з неї витрат на правничу допомогу.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до складу судових витрат входять витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою, другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати, чи пов`язані такі витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 269), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір — обґрунтованим.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом встановлено, що факт надання адвокатом Герегової Н.І. правничої допомоги позивачу та факт оплати позивачем цих послуг у розмірі 55 000,00 грн підтверджені належними доказами (договором про надання послуг, актом надання послуг, платіжною інструкцією) і відповідачем по суті не заперечуються. Отже, критерій реальності понесених витрат судом визнається встановленим.
Оцінюючи розмір заявлених витрат на предмет співмірності, передбаченої частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд враховує таке.
Справа № 926/2108/26 за своєю фактичною та правовою складністю є справою стандартної категорії: предметом спору є застосування загальних положень Цивільного кодексу України про нікчемність правочину у зв`язку з недодержанням вимоги нотаріального посвідчення договору найму нерухомого майна (стаття 793 Цивільного кодексу України), а також про повернення майна з незаконного володіння. Розгляд справи не потребував призначення експертиз, залучення спеціалістів чи дослідження значного за обсягом масиву доказів, що ускладнювало б підготовку правової позиції понад звичайний для таких категорій справ обсяг.
Судом враховано, що розгляд справи здійснювався у двох судових засіданнях по суті (25.08.2026 та із відкладенням ухвалення рішення до 31.08.2026), а на стадії підготовчого провадження — у трьох підготовчих засіданнях (25.06.2026, 29.06– 16.07.2026), що не свідчить про виняткову тривалість чи інтенсивність судового розгляду, яка виправдовувала б визначену в акті надання послуг вартість участі в засіданнях у розмірі 30 000,00 грн.
Судом також враховано, що детальний опис робіт, доданий до заяви про стягнення витрат, не містить конкретизації обсягу часу, витраченого адвокатом на кожну з позицій (зокрема, на участь у судових засіданнях та підготовку документів по суті справи), що ускладнює перевірку судом обґрунтованості визначеної вартості цієї позиції та не дозволяє визнати її повністю співмірною з фактичним обсягом виконаної роботи.
Разом з тим суд враховує, що адвокатом позивача дійсно виконано значний обсяг роботи: підготовлено позовну заяву з додатками, забезпечено участь у судових засіданнях, підготовлено відповідь на відзив та відзив на зустрічну позовну заяву, що зумовило позитивний для позивача результат розгляду справи в цілому. Тому повне позбавлення позивача права на відшкодування витрат на правничу допомогу було б невиправданим.
Судом взято до уваги доводи відповідача щодо її майнового стану (статус багатодітної матері трьох дітей), що є одним із факторів, які суд має право врахувати при визначенні розумного розміру відшкодування відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц.
З огляду на викладене, керуючись критеріями співмірності, визначеними частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а саме складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та визначає розмір таких витрат, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 30 000,00 грн, що, на переконання суду, є розумним, обґрунтованим та пропорційним предмету і складності цієї справи.
Судом також встановлено, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 31.08.2026 питання судового збору вирішено не було, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України є підставою для вирішення цього питання додатковим рішенням.
Оскільки первісний позов задоволено в повному обсязі, зазначена сума судового збору у розмірі 7536,20 грн відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 234, 235, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Заяву представника позивача — адвоката Герегової Наталії Іванівни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 926/2108/26 — задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Русаль Анжели Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (60321, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, с. Бояни, вул. Головна, 75, код ЄДРПОУ 04417576) 30 000,00 (тридцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу та 7536,20 грн судового збору.
3. У задоволенні заяви в іншій частині — відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Оскільки в цьому судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.09.2026.

Суддя О.В. Гончарук