ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2026 м. Дніпро Справа № 908/2674/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Віннікова С.В., (доповідач) 
суддів: Левшиної Г.В., Андрейчука Л.В.,
секретар судового засідання: Мошинець Ю.О.
за участю представників сторін: 
від позивача: Аксарін Р.М.; 
від відповідача: Саланська І.Л.;
від третьої особи-1: Левіна О.В.; 
від третьої особи-2: представник не з`явився; 
перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання” та Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 (суддя Ярешко О.В., повний текст якого складений 20.05.2026) у справі № 908/2674/24,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання”
до Комунальної установи “Централізована бухгалтерія відділу освіти, молоді та спорту, культури і туризму Приазовської селищної ради”
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство “Запоріжжяобленерго”
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приазовська селищна рада
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Відділ освіти, молоді та спорту, культури і туризму Приазовської селищної ради
про стягнення 445 190,86 грн, 

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

03.10.2024 до Господарського суду Запорізької області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява (вих. № б/н від 02.10.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання” до відповідача: Комунальної установи “Централізована бухгалтерія відділу освіти, молоді та спорту, культури і туризму Приазовської селищної ради” про стягнення 445190,86 грн. заборгованості, що складається з: 444 935,57 грн заборгованість за спожиту/використану електричну енергію за період з 16.02.2022 по 28.02.2022; 255,29 грн 3% річних за період із 09.09.2024 по 15.09.2024.
Посилаючись на ч. 10. ст. 238 ГПК України позивач просив зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 444935,57 грн., починаючи з 16.09.2024 і до моменту остаточного виконання рішення суду.
Позов обґрунтовано неналежним невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором № 560 про постачання електричної енергії споживачу.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі №908/2674/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання”, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі № 908/2674/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» задовольнити. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.\
Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою також звернулось Акціонерне товариство “Запоріжжяобленерго”, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі № 908/2674/24, та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ТОВ «Запоріжжяелектропостачання». Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання” 

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» зазначає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі № 908/2674/24 прийнято з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та покладенням на відповідача судових витрат.
Скаржник вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо застосування ч. 2 ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» стосовно заборони передачі електричної енергії. На переконання позивача, заборони, встановлені зазначеною статтею, стосуються територій, визначених п. 1 і 2 ч. 1 ст. 3 Закону, тоді як поширення дій статей 13 і 13-1 на території, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 3 цього Закону, належить до виключної компетенції Кабінету Міністрів України, який відповідного рішення не ухвалював.
Крім того, позивач зауважує, що предметом позову є стягнення заборгованості за період з 16.02.2022 по 28.02.2022, однак відповідач не надав доказів припинення користування об`єктом та у порушення вимог ПРРЕЕ не здійснив відключення власних електроустановок від мережі. До моменту звернення позивача з позовом відповідач не звертався ані до постачальника, ані до оператора системи розподілу щодо врегулювання заборгованості чи коригування обсягів спожитої електроенергії. Також апелянт наголошує, що оскаржуване рішення подано в межах процесуального строку, обчислюваного з дня отримання повного тексту рішення через ЄСІТС. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго”

В обґрунтування вимог апеляційної скарги третя особа, АТ «Запоріжжяобленерго», зазначає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі № 908/2674/24 прийнято з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. 
Скаржник наголошує на помилковості висновків суду першої інстанції щодо застосування ст. 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». АТ «Запоріжжяобленерго» вказує, що заборона переміщення товарів і послуг (у тому числі лініями електропередач) згідно з ч. 2 ст. 13-1 Закону стосується лише територій, окупованих до 24.02.2022 (п. 1 і 2 ч. 1 ст. 3 Закону). Натомість поширення цих обмежень на території, окуповані після 24.02.2022 (п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону), належить до виключної компетенції Кабінету Міністрів України, який відповідного рішення не ухвалював (що також підтверджується роз`ясненнями Мінреінтеграції від 23.01.2023). Загальновідомий факт окупації чи включення території до Переліку самі по собі не є правовою підставою для застосування обмежень без спеціального акта КМУ.
Крім того, апелянт зазначає про неврахування судом приписів Закону України № 4825-ІХ від 25.03.2026 «Про особливості нарахування плати за житлово-комунальні послуги та інших платежів...», який набрав чинності 15.04.2026 та поширюється на спірні правовідносини. За цим Законом порядок верифікації та врегулювання заборгованості за житлово-комунальні послуги за період окупації затверджується КМУ. Скаржник підкреслює, що Закон № 4825-ІХ прийнятий пізніше за постанову Об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, має вищу юридичну силу, а отже, правові висновки у зазначеній постанові ВС протирічать новому законодавчому регулюванню.
Також суд першої інстанції не застосував норми п.п. 9.9.1– 9.9.4, 9.14.3 Кодексу комерційного обліку електричної енергії (ККОЕЕ). АТ «Запоріжжяобленерго» як оператор системи розподілу та ППКО здійснило належну валідацію сформованих даних комерційного обліку за лютий 2022 року (в обсязі 123 285 кВт/год). Визначені та валідовані обсяги спожитої електроенергії є сертифікованими даними, які є обов`язковими для розрахунків між учасниками ринку. При цьому відповідач, у порушення умов Договору споживача про надання послуг з розподілу № 560 та норм ПРРЕЕ, не подавав актів про спожиту електроенергію, не звертався щодо коригування обсягів та не здійснював відключення власних електроустановок від мережі.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги відповідач (КУ «ЦБ освіти, молоді та спорту, культури і туризму ПСР») та треті особи зазначають, що рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі № 908/2674/24 про відмову в задоволенні позову є законним, обґрунтованим і ухваленим із додержанням норм матеріального та процесуального права.
Заперечуючи проти доводів апелянта, відповідач наголошує, що з 24.02.2022 Приазовську селищну територіальну громаду було тимчасово окуповано, через що державні органи України втратили контроль над цією територією. Відповідно до ст. 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з моменту окупації позивач не мав права здійснювати господарську діяльність щодо постачання електроенергії на цю територію, а будь-які правочини (зокрема, Додаткова угода № 2 та Акт приймання-передачі від 28.02.2022), укладені із суб`єктом, місцезнаходженням якого є окупована територія, є нікчемними. Законність застосування обмежень з огляду на загальновідомий факт окупації узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду (зокрема, у справах № 908/1162/23 та № 905/238/23).
Щодо позовних вимог за період до окупації (з 16.02.2022 по 23.02.2022) відповідач зауважує, що позивач та АТ «Запоріжжяобленерго» не надали належних і допустимих доказів обсягів реально спожитої електроенергії. Виконаний позивачем розрахунок заборгованості, базований на математичному діленні загального місячного обсягу на кількість днів (середньодобове споживання), є недоведеним та суперечить вимогам Кодексу комерційного обліку електричної енергії, оскільки чинне законодавство не передбачає алгоритму розрахунку поденного споживання за відсутності приладів інтервального обліку. Враховуючи викладене, відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Віннікова С.В. (доповідач), судді Андрейчук Л.В., Левшина Г.В. 
Ухвалою від 15.06.2026 апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 по справі № 908/2674/24 залишено без руху. Запропоновано апелянту протягом 10 днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме сплатити судовий збір у сумі 8 013,44 грн на відповідні реквізити суду апеляційної інстанції, докази чого надати суду.
Через підсистему "Електронний суд" 16.06.2026 до апеляційного суду від АТ “Запоріжжяобленерго” надійшла заява про усунення недоліків з долученням доказів сплати судового збору у розмірі 8 013,44 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5071 від 08.06.2026.
Ухвалою від 22.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі № 908/2674/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 12.08.2026.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Віннікова С.В. (доповідач), судді Андрейчук Л.В., Левшина Г.В.
Ухвалою від 15.06.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання” на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі № 908/2674/24 залишено без руху. Запропоновано апелянту протягом 10 днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме сплатити судовий збір у сумі 8 013,44 грн на відповідні реквізити суду апеляційної інстанції, докази чого надати суду.
Через підсистему "Електронний суд" 22.06.2026 до апеляційного суду від ТОВ “Запоріжжяелектропостачання” надійшла заява про усунення недоліків з долученням доказів сплати судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №3487 від 18.06.2026.
Ухвалою від 22.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання” на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі № 908/2674/24. Об`єднано скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання” до спільного розгляду із скаргою Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго”. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 12.08.2026. 

У судове засідання 12.08.2026 з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи-1.
Третя особа-2 у судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. 

У судовому засіданні 12.08.2026 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Встановлені судом обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 16.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю “ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ” (постачальник, позивач у справі) та Комунальною установою “Централізована бухгалтерія відділу освіти, молоді та спорту, культури і туризму Приазовської селищної ради” (споживач, відповідач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 560.
Додатком 1 до Договору є підписана відповідачем заява-приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу, згідно якої початок постачання – 16.02.2022. У додатку № 1 до цієї заяви зазначені адреси об`єктів споживача, куди поставляється електрична енергія.
За умовами Договору (п. 2.1), постачальник продає електричну енергію за ДК 021:2015 – 09310000-5 – Електрична енергія (постачання електричної енергії) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до п. 5.10 Договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначені Комерційною пропозицією, яка є додатком 6 до цього Договору. 
Розрахунковим періодом за Договором, відповідно п. 5.12, є календарний місяць.
Споживач, згідно з п. 6.2.1, зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору. Постачальник, згідно з п. 7.1.1, має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію.
Додатком № 6 до Договору є Комерційна пропозиція, в якій визначено загальний тариф: 3,609 грн. з ПДВ за кВт/год; спосіб оплати: по факту; термін надання акта наданих послуг за спожиту електричну енергію та строк його оплати: 20 робочих днів; термін дії Договору: по 30.07.2022.
15.03.2022 до Договору сторонами укладено додаткову угоду № 2, якою пункт 15 Договору «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін» викладено у новфй редакції.
За умовами п. 5.13, у разі виникнення у споживача заборгованості за електричну енергію за договором, споживач повинен звернутися до постачальника з заявою про складення графіка погашення заборгованості та строк не більше 12 місяців.
Як слідує з матеріалів цієї справи, позивачем були сформовані рахунок № 70000560220219 від 28.02.2022 на оплату електроенергії за лютий 2022 на суму 444935,57 грн. (123.285 кВт/год) та акт прийняття-передавання товарної продукції від 28.02.2022 на суму 444935,57 грн., які разом із вимогою від 30.08.2024 вих. № 222/70 про сплату боргу у сумі 444935,57 грн. та актом звіряння були надіслані 30.08.2024 на електронну пошту відповідача.
Докази надіслання містяться в матеріалах справи.
У матеріалах справи наявна копія листа ПАТ “Запоріжжяобленерго” від 20.06.2023 вих. № 007-66/3409 щодо здійснення ТОВ “Запоріжжяелектропостачання” постачання електричної енергії споживачу КУ “Централізована бухгалтерія відділу освіти, молоді та спорту, культури і туризму Приазовської селищної ради” у розрахункових періодах із 01.12.2021 по 31.10.2023, яким підтверджено постачання відповідачу електроенергії по його об`єктах в обсязі 123.285 кВт/год у лютому 2022.
ТОВ “Запоріжжяелектропостачання”, згідно заяви-приєднання від 05.12.2018, приєдналося до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті оператора системи розподілу ПАТ “Запоріжжяобленерго”.
АТ “Запоріжжяобленерго” надано до матеріалів справи акт про спожиту електричну енергію за лютий 2022, який, як зазначено, сформований у програмі на підставі реальних даних, які надавав відповідач в акті про спожиту електричну енергію за лютий 2022 за всіма своїми об`єктами. Згідно цього акту, відповідачем у лютому 2022 отримано 123.285 кВт/год по 2 класу.
За наслідками розгляду заяви Господарським судом Запорізької області прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Колегія суддів констатує, що причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода позивача з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції повністю та вимога ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а також скасування додаткового рішення.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Щодо доводів апеляційних скарг про правомірність постачання у період окупації (з 24.02.2022 по 28.02.2022) колегія суддів зазначає, що вони підлягають відхиленню.
Колегія суддів відхиляє твердження позивача та АТ «Запоріжжяобленерго» про те, що за відсутності окремого рішення Кабінету Міністрів України заборона постачання електричної енергії на тимчасово окуповану територію за ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не застосовується.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як слідує з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, а також постанові ВС від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23. Предметом розгляду якої було питання застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 Закону № 1207-VII до правовідносин, які виникли у період із лютого 2022 року по грудень 2022 року.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 виснував, що правовий статус тимчасово окупованої Російською Федерацією території в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація почалася чи припинилася. 
Об`єднана палата КГС ВС дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23, про поширення положень статті 13-1 Закону № 1207-VII на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України, та констатувала, що підставою для відмови в позові у таких справах є встановлена Законом заборона передачі електроенергії на тимчасово окуповану територію.
Згідно з ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Окупація є об`єктивним фактом, що триває у часі, і правовий режим окупації не залежить від дати ухвалення конкретних рішень урядом (правова позиція постанови Верховного Суду від 19.03.2026 у справі № 905/238/23).
Датою тимчасової окупації Приазовської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 та Наказом Мінреінтеграції № 309 від 22.12.2022 визначено 24.02.2022.
Отже, оскільки окупація території місцезнаходження відповідача з 24.02.2022 є загальновідомим фактом, позивач у спірний період із 24.02.2022 не мав права здійснювати господарську діяльність щодо постачання на окуповану територію електричної енергії.
Як визначено у ч. 2 ст. 13 Закону № 1207-VII, здійснення господарської діяльності суб`єктами, місцезнаходженням яких є ТОТ, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України; правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням якого є ТОТ, є нікчемним. З
урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду в ухвалі від 11.08.2022 у справі № 916/546/21 щодо правочинної природи актів приймання-передачі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про нікчемність додаткової угоди № 2 від 15.03.2022 та Акта прийняття-передавання товарної продукції від 28.02.2022.
Посилання скаржників на Закон України № 4825-ІХ від 25.03.2026 колегія суддів відхиляє, оскільки вказаний Закон врегульовує питання Порядку верифікації та врегулювання заборгованості за ЖКП у досудовому/адміністративному порядку і не скасовує імперативних норм ст. 13, 13-1 Закону № 1207-VII щодо заборони здійснення господарських операцій та постачання товарів/послуг на ТОТ.
Таким чином, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 у сумі 171 131,57 грн суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Щодо доводів апеляційних скарг про безпідставність відмови за доокупаційний період (з 16.02.2022 по 23.02.2022), то вони підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції припустився неправильного застосування норм матеріального права та неповно дослідив обставини справи щодо доокупаційного періоду (з 16.02.2022 по 23.02.2022 включно).
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16.02.2022 між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та КУ «Централізована бухгалтерія відділу освіти, молоді та спорту, культури і туризму Приазовської селищної ради» укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 560, початок постачання за заявою-приєднанням 16.02.2022.
Суд першої інстанції вірно встановив, що договір № 560 від 16.02.2022 був укладений до тимчасової окупації смт Приазовське, а отже приписи ст. 13, 13-1 Закону № 1207-VII на момент його укладення та виконання до 23.02.2022 включно на нього не розповсюджувалися.
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» виконує функції постачальника універсальних послуг (ПУП) на території Запорізької області згідно з п. 13 Розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанови НКРЕКП № 1268 від 26.10.2018.
Відповідно до п. 8 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» та п. 1.2.8 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання (ст. 633 ЦК України).
За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525, 526 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу.
Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу споживач зобов`язаний оплачувати вартість прийнятих ресурсів. 
Частиною 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено обов`язок споживача сплачувати за електричну енергію та надані послуги відповідно до укладених договорів.
Як свідчать матеріали справи, у період з 16.02.2022 по 23.02.2022 включно смт Приазовське перебувало під повним контролем України. 
Відповідач належним чином отримував та споживав електричну енергію для забезпечення функціонування своїх навчальних та культурних закладів.
Щодо формування розрахунку, то відповідно до п. 4.3, 4.12, 4.13 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку (АКО/ОСР - АТ «Запоріжжяобленерго») в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. Розрахунки здійснюються згідно з даними, отриманими від АКО. Постачальник формує рахунки на підставі даних, наданих ОСР.
Як зазначено АТ «Запоріжжяобленерго» у письмових поясненнях та апеляційній скарзі (із посиланням на п.п. 9.9.1– 9.9.4, 9.14.3 ККОЕЕ), обсяги за спожиту відповідачами електроенергію за лютий 2022 року розраховувалися згідно з умовами договору та ККОЕЕ на підставі реального «Акта про спожиту активну електричну енергію» за лютий 2022 року, наданого самим відповідачем за всіма своїми об`єктами, загальним обсягом 123 285 кВт/год. Визначені ОСР обсяги є валідованими (підтвердженими) та підлягають використанню всіма учасниками ринку.
Відмовляючи у стягненні заборгованості за 8 доокупаційних днів (з 16.02.2022 по 23.02.2022) через те, що АТ «Запоріжжяобленерго» та позивач на виконання ухвал суду надали розрахунок обсягу за формулою: 123 285 кВт/год / 13 днів * 8 днів = 75 867 кВт/год, який суд першої інстанції визнав «не передбаченим розділом 8.6 ККОЕЕ усередненням», місцевий суд не врахував обставини початку окупації з 24.02.2022 та припустився надмірного правового формалізму.
Внаслідок окупації смт Приазовське з 24.02.2022 позивач та ОСР опинилися в умовах об`єктивної та фізичної неможливості провести зняття показів приладів обліку станом саме на 23:59 годину 23 лютого 2022 року.
Вимога суду першої інстанції до позивача надати поденні покази лічильників з окупованої території строго за правилами ККОЕЕ для «мирного часу» є вимогою неможливого, що призвело до безпідставного звільнення відповідача від обов`язку сплатити за реально отриманий та спожитий товар до окупації, що є порушенням ст. 525, 526, 629, 714 ЦК України.
Математично-пропорційний розрахунок заборгованості за 8 днів доокупаційного періоду у розмірі 273 804,00 грн (75 867 кВт/год * 3,609 грн з ПДВ) є єдиним об`єктивним, розумним та допустимим способом визначення обсягу невиконаного зобов`язання в умовах втрати доступу до засобів вимірювальної техніки.
За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» в частині стягнення 273 804,00 грн основного боргу за період із 16.02.2022 по 23.02.2022 включно є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення 3% річних, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи, 30 серпня 2024 року позивачем на електронну пошту відповідача було надіслано вимогу від 30 серпня 2024 року вих. № 222/70 про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію разом із рахунком та актом звіряння. 
У зв`язку з невиконанням відповідачем зазначеної вимоги, позивачем було розраховано три проценти річних за 7 днів прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09.09.2024 по 15.09.2024 на загальну суму основного боргу у розмірі 444 935,57 грн, що склало 255,29 грн.
Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За приписами статті 610, пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та інших компенсаційних виплат. 
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням трьох процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» просило стягнути з відповідача три проценти річних у розмірі 255,29 грн за період із 09.09.2024 по 15.09.2024, нарахованих на загальну суму основного боргу за лютий 2022 року у розмірі 444 935,57 грн.
З огляду на підстави для задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу лише за доокупаційний період з 16.02.2022 по 23.02.2022 у сумі 273 804,00 грн та відмову у позові за період окупації із 24.02.2022 по 28.02.2022, нараховані позивачем три проценти річних підлягають пропорційному перерахунку та задоволенню пропорційно задоволеній сумі основного боргу.
За розрахунком суду за період з 09.09.2024 по 15.09.2024 3% річних становить 157,10 грн. 
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню у розмірі 157,10 грн, в решті вимог про стягнення трьох процентів річних у сумі 98,19 грн, слід відмовити.

Щодо клопотання позивача про нарахування 3% річних до моменту остаточного виконання рішення суду: відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 дійшла висновку, що під час прийняття рішення про стягнення боргу суд вправі відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України зазначити в рішенні про нарахування відсотків до моменту виконання рішення за процесуальним клопотанням позивача. 
Оскільки вимоги про стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню, колегія суддів вважає за необхідне застосувати приписи ч. 10 ст. 238 ГПК України та зазначити про нарахування 3% річних на суму основного боргу (273 804,00 грн), починаючи з 16.09.2024 і до моменту остаточного виконання рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006" Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Як передбачено ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Зважаючи на те, що за результатами апеляційного перегляду даної справи доводи апеляційних скарг в частині вимог про стягнення заборгованості за період з 16.02.2022 по 23.02.2022 та відповідних 3% річних знайшли своє підтвердження, а при ухваленні рішення місцевим господарським судом не було з`ясовано всіх обставин справи, що призвело до помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі № 908/2674/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 16.02.2022 по 23.02.2022 з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позовної заяви та апеляційних скарг покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5 342,29 грн, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 61,54%, що становить 3 287,65 грн. Решта судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 054,64 грн покладається на позивача.
За подання апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» сплатило судовий збір у розмірі 8 013,00 грн. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 61,54%, що становить 4 931,20 грн. Решта судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 081,80 грн покладається на позивача.
За подання апеляційної скарги Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» сплатило судовий збір у розмірі 8 013,43 грн. З відповідача на користь Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 61,54%, що становить 4 931,46 грн. Решта судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 081,97 грн покладається на Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго».

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання” задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі № 908/2674/24 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 16.02.2022 по 23.02.2022 у розмірі 273 804,00 грн, 3% річних, нарахованих на цю суму, та в частині розподілу судових витрат.
Ухвалити в скасованій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Комунальної установи “Централізована бухгалтерія відділу освіти, молоді та спорту, культури і туризму Приазовської селищної ради” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання 273 804,00 грн основного боргу за спожиту електричну енергію за період із 16.02.2022 по 23.02.2022 включно, 157,10 грн 3% річних, 3 287,65 грн судового збору за подання позовної заяви.
Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, в порядку частини 10 статті 238 ГПК України, нараховувати та стягувати з Комунальної установи “Централізована бухгалтерія відділу освіти, молоді та спорту, культури і туризму Приазовської селищної ради” (код ЄДРПОУ 44072577) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання” (код ЄДРПОУ 42093239) 3% річних на фактичну (несплачену) суму основного боргу в розмірі 273 804,00 грн, починаючи з 16.09.2024 і до моменту остаточного виконання рішення суду за формулою: сума 3% річних = (сума боргу * 3% * кількість днів прострочення / кількість днів у році) / 100%.
У задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 у сумі 171 131,57 грн та 98,19 грн 3% річних відмовити.
В решті рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі № 908/2674/24 залишити без змін.

Стягнути з Комунальної установи “Централізована бухгалтерія відділу освіти, молоді та спорту, культури і туризму Приазовської селищної ради” (код ЄДРПОУ 44072577) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжжяелектропостачання” 4 931,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Комунальної установи “Централізована бухгалтерія відділу освіти, молоді та спорту, культури і туризму Приазовської селищної ради” на користь Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” 4 931,46 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Решту судових витрат за подання позову та апеляційних скарг покласти на скаржників.

Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.
Повна постанова складена та підписана 17.08.2026.

Головуючий суддя С.В. Вінніков

Суддя Г.В. Левшина

Суддя Л.В. Андрейчук