ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/89/26
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 в адміністративній справі №160/89/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ: 
05.01.2026 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними щодо відмови здійснити мені, ОСОБА_1 , перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з моменту звернення, а саме з 17.07.2025, зарахувати в подвійному розмірі період роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 з дати звернення , а саме з 06.08.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити мені, ОСОБА_1 , перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з моменту звернення, а саме з 17.07.2025 та зарахувати в подвійному розмірі період роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 в психіатричних закладах охорони здоров`я з дати подання заяви, а саме з 06.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що остання вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні з 06.08.2025 року перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з моменту звернення; щодо незарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 року, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні з 17.07.2025 року переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 17.07.2025 року перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати в подвійному розмірі періоди роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024, з 06.08.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 06.08.2025 року зарахувати ОСОБА_1 в подвійному розмірі періоди роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що період роботи позивача з 17.08.1987 по 18.06.1989 зараховано в подвійному розмірі. Після набрання чинності Закону №1058, тобто з 01.01.2004, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Вказано про пропуск позивачем строку звернення до суду.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 02.09.2009 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується формою ППВП ПФУ про призначення пенсії, яка долучена до матеріалів справи.
У зв`язку з досягненням 60-річного віку, 06.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила: при призначенні пенсії за віком відповідно до заяви застосувати середню заробітну плату по Україні за останні 3 роки, що передують даті призначення пенсії за віком, а саме за 2022, 2023, 2024 роки.
06.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила: зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі в порядку статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи в туберкульозному відділенні з 17.08.1987 по 18.06.1989 та роботу в психіатричній лікарні за період з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 року.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №41276-31031/Б-01/8-0400/25 від 05.09.2025 року позивачеві повідомлено, що розмір пенсійної виплати обчислено виходячи із страхового стажу, зарахованого по 30.06.2025, що складає 33 роки 3 місяці 27 днів, заробітної плати за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.01.2009.
Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,33250 (33 роки х 12 місяців + 3 місяці = 399 місяці : 12 : 100 х 1).
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації - 0,83562 .
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, із застосуванням коефіцієнтів збільшення в розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197, 1,0796 та 1,115 складає 7448,57 грн. (3764,40 грн. x 1,17 x 1,11 х 1,11 х 1,14 x 1,197 х 1,0796 х 1,115 = 8913,83 грн. х0,83562).
Загальний розмір пенсії станом на 01.09.2025 року становить 3323 грн., з яких:
Розмір пенсії за віком (ст.27) (7448.57 х 0.33250) 2476,65 грн.;
Доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1 абз.2) (за 13 років) 306.93 грн.;
Доплата особам, яким не виповнилось 70 років - 539,42 грн.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №41235-31031/Б-01/8-0400/25 від 05.09.2025 року позивачеві повідомлено, що статтею 60 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи подвійному розмірі.
Період роботи ОСОБА_1 з 17.08.1987 по 18.06.1989 року зараховано в подвійному розмірі.
Після набрання чинності Закону №1058, тобто з 01.01.2004 року всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі.
Враховуючи вищезазначене, для зарахування періоду роботи з 19.06.2023 по 02.02.2024 року в подвійному розмірі відсутні законні підстави.
09.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила надати відповіді на її звернення від 06.08.2025 року у відповідності до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вона не отримує.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №60387-45327/Б-01/8-0400/25 від 07.11.2025 року позивачеві повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.
Розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально залежно від набутого ним страхового стажу та отриманої заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески.
Відповідно пункту 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні з 06.08.2025 року переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки, є протиправними. Вказано, що періоди роботи в туберкульозному відділенні з 17.08.1987 по 18.06.1989 та роботи в психіатричній лікарні за період з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 року не правомірно враховано позивачеві до страхового стажу в одинарному розмірі.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
З 01.01.1992 постановою Верховної Ради України від 06.12.1991 №1931-XII введено в дію Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01.04.1992 - в повному обсязі.
Відповідно статті 51 Закону № 1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. 
Також, приписами ст. ст. 55 Закону № 1788-XII встановлено окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Отже, з 01.01.2004 Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Порядок переведення з одного виду пенсії на інший регламентовано статтею 45 Закону №1058-IV, частиною третьою якої визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні з одного виду пенсії, призначеної саме за Законом №1058-ІV, на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої зазначеним нормативно-правовим актом.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач до призначення пенсії за віком отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 31.01.2025 року по справі № 200/1478/24, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що при обчисленні розміру пенсійної виплати відповідач має застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2022, 2023, 2024 роки, як того вимагає ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV.
Щодо правомірності зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 06.08.2025 року зарахувати ОСОБА_1 в подвійному розмірі періоди роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28.10.2002 № 385, зокрема, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я.
Перелік закладів охорони здоров`я містить, зокрема, протитуберкульозний диспансер, туберкульозна лікарня, заклад з надання психіатричної допомоги, спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги.
Як видно з матеріалів справи, позивач працювала в туберкульозному відділенні з 17.08.1987 по 18.06.1989 та в психіатричній лікарні за період з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 року на посаді медичної сестри.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи та приписи законодавства, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що періоди роботи в туберкульозному відділенні з 17.08.1987 по 18.06.1989 та роботи в психіатричній лікарні за період з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 року не правомірно враховано позивачеві до страхового стажу в одинарному розмірі.
При цьому, що стосується посилань відповідача на те, що оскільки з 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058, яким не передбачаються пільги у вигляді зарахування стажу в подвійному розмірі для посад, на яких працював позивач, з 01.01.2004 відсутні законні підстави для обчислення стажу позивача в подвійному розмірі, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.12.2019 року по справі № 689/872/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Що стосується посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки, як видно з матеріалів справи, позивач дізналась про порушення своїх прав з листа відповідача від 05.09.2025, а звернулась до суду 30.12.2025, тобто в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 в адміністративній справі №160/89/26 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 
суддя Н.П. Баранник 

суддя А.В. Шлай