Справа № 161/13183/26 
Провадження № 2-а/161/184/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2026 року м. Луцьк 
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ковтуненка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку адміністративну справу № 161/13183/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції НПУ, ГУНП в Закарпатській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до судуз позовом до Департаменту Патрульної поліції НПУ, ГУНП в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Просить суд  скасувати постановуу справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6214956 від 24 листопада 2025 року, провадження у справі закрити та стягнути судові витрати.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлений позов підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити.
Представник відповідача, суб`єкта владних повноважень, УПП у Закарпатській області ДПП в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду клопотання про виключення з числа відповідача.
Представник відповідача, суб`єкта владних повноважень, ГУНП в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього до суду не надходило відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у його відсутності. При цьому, судом не приймається до уваги відзив ГУНП в Закарпатській області, поданий до суду 10 липня 2026 року. Оскільки такий відзив був поданий представником відповідача з порушенням строків, визначених ухвалою суду від 02 липня 2026 року, та після першого призначеного судового засідання у справі. При цьому, клопотань про продовження процесуального строку, встановленого судом представником ГУНП в Закарпатській області не заявлялося взагалі. 
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
30 травня 2026 року інспектором СРПП Берегівського РУП ВП ГУНП в Закарпатськійобласті Ляхом В.І. винесено постанову серії ЕНА № 7281614, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340,00 гривень. 
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що ОСОБА_1 , 30 травня 2026 року о 06.54 годині в місті Берегове, по вулиці Шевченка, керував транспортним засобом «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 , та порушив вимогу дорожнього знаку 3.3 рух вантажних автомобілів заборонено, чим порушив п. 8.4 ПДР України – порушення вимог заборонних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Суд звертає увагу на наступні обставини, встановлені в ході розгляду справи по суті.
Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Представник відповідача, ГУНП у Закарпатській області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву на позовну заяву у строк, чітко встановлений судом.
Таким чином, відповідачем, ГУНП у Закарпатській області не виконано вимоги ухвали суду від 02 липня 2026 року, та не подано до суду в строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву.
Крім того, суд звертає увагу, що позивачем повністю заперечується наявність підстав для притягнення його до відповідальності, оскільки станом на момент вчинення діяння, що ставиться йому у провину щодо транспортного засобу «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 , був виданий дозвіл № 2026-13850001-12139НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, за маршрутом, зокрема, через м. Берегове (а.с. 9).
Таким чином, відповідачем ГУНП у Закарпатській області, всупереч положенням частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не вчинено жодних належних дій, спрямованих на доказування правомірності свого рішення, а саме - постанови серії ЕНА № 7281614 від 30 травня 2026 року.
Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що відповідачем на засадах змагальності сторін та вимогах частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суду не доведено правомірність, законність та підставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови інспектора СРПП Берегівського РУП ВП ГУНП в Закарпатськійобласті Ляха В.І., серії ЕНА № 7281614 від 30 травня 2026 року щодо притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
При цьому, не підлягає до задоволення позовна заява в частині її пред`явлення до Департаменту Патрульної поліції НПУ. Оскільки оскаржувана постанова була винесена саме інспектором СРПП Берегівського РУП ВП ГУНП в Закарпатськійобласті Ляхом В.І., однак, не поліцейськими Департаменту Патрульної поліції НПУ.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ГУНП в Закарпатськійобласті за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі – 302,80 гривень – пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ч. 3 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 139, 241 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції НПУ, ГУНП в Закарпатській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задовольнити частково. 
Постанову інспектора СРПП Берегівського РУП ВП ГУНП в Закарпатській області Ляха В.І., серії ЕНА № 7281614 від 30 травня 2026 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 340,00 гривень – визнати протиправною та скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити.
В задоволенні позовних вимог в частині пред`явлення до Департаменту Патрульної поліції НПУ – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 302,80 гривень. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Рішення в повному обсязі складено
11 серпня 2026 року.

Суддя В.В. Ковтуненко